Справа № 202/4774/26
Провадження № 2/202/4440/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді – Мариніна О.В.
за участі секретаря судового засідання - Пєшкічевої А.Ю.
позивача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу із відповідачем вони мають сина ОСОБА_3 , який наразі вже повнолітній. На даний час син навчається на денному відділені на контрактній основі на 3-му курсі Фахового коледжу зварювання та електроніки імені Є. О. Патона. ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки народився син ОСОБА_4 . У зв?язку із необхідністю доглядати за малолітньою дитиною, вона не має постійного стабільного заробітку, у шлюбі не перебуває. В той же час має матір, яка є інвалідом другої групи та батька пенсіонера, який не має постійного заробітку, а тому самі потребують фінансової допомоги. Син навчається на денній формі навчання з достатньо насиченою програмою, яка не дозволяє йому працевлаштуватися та отримувати будь-який дохід, а тому потребує матеріальної допомоги. З моменту настання повноліття, батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка звернулася до суду, оскільки відповідач іншим особам аліменти не виплачує, матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання може надавати, так як є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 і отримує стабільне грошове забезпечення.
Відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що відомості про те, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 і отримує стабільне грошове забезпечення не відповідають дійсності, оскільки він є учасником бойових дій та безпосередньо брав участь у заходах із забезпечення оборони держави, під час виконання яких отримав тяжке поранення (травму) правої нижньої кінцівки, у зв?язку з чим тривалий час перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, проходив реабілітаційні заходи та неодноразово проходив медичні огляди військово-лікарськими комісіями. За результатами чергового огляду військово-лікарською комісією у січні 2026 року було прийнято рішення про непридатність до проходження військової служби за станом здоров?я. Наслідки отриманого поранення мають стійкий та тривалий характер, внаслідок чого постійно відчувається біль у правій нозі, набряк правої нижньої кінцівки, обмеження її рухливості, порушення функцій опори та ходи, що суттєво впливає на якість життя, працездатність та можливість отримання додаткового доходу. Крім відповідач зазначає, що змушений нести постійні додаткові витрати, пов?язані з лікуванням, придбанням лікарських засобів, проходженням медичних обстежень, реабілітаційних заходів та підтриманням належного стану здоров?я. Такі витрати є регулярними та необхідними, оскільки стан здоров?я потребує постійного медичного контролю та лікування. Наразі має інвалідність 3 групи та отримує пенсію у розмірі 18129,81 грн на місяць. Після досягнення сином повноліття не припинив участі у його матеріальному забезпеченні та у межах своїх можливостей періодично надавав грошові кошти безпосередньо сину. Сам по собі факт продовження навчання не породжує автоматичного обов?язку щодо стягнення аліментів у будь-якому заявленому розмірі. Позивачка має довести не лише сам факт навчання, а й реальну потребу у матеріальному забезпечення, її обсяг, а також те що така потреба безпосередньо пов?язана із продовженням навчання. Потреба сина в матеріальній допомозі обґрунтовується позивачкою витратами на оплату навчання сина та на забезпечення харчування та інших необхідних витрат. Між тим до навчального закладу сина ним було подано документи, для переведення на бюджетну форму навчання на підставі законодавчо встановлених пільг для дітей учасників бойових дій. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того що син дійсно потребує саме заявленого розміру матеріальної допомоги, оскільки не надано жодних документів щодо його фактичних щомісячних витрат на проживання, харчування чи інших обов`язкових витрат. Крім того, позивачкою не доведено відсутність у сина власних доходів або неможливості їх отримання. Просив визначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 грн., оскільки вона буде наближена до фінансових можливостей надавати таку допомогу. Вважає, що аліменти мають стягуватися на користь самого сина, оскільки він досяг повноліття.
У судовому засіданні позивачка вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти у заявленому розмірі. 
Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі.
Оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачем визнано позов, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 .
23 квітня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано та дитина залишилась проживати разом із матір`ю. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з досягненням повноліття ОСОБА_3 виплату аліментів батьком припинено. 
04 серпня 2023 року позивачкою в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , був укладений договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців N? 700-КМII-23-1/9, відповідно до умов якого строк навчання складає чотири навчальні роки: з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року. Вартість навчання за весь період складає 89 160.00 грн., вартість навчання за один місяць складає 2229.00 грн. 
Згідно з умовами додаткової угоди від 26.06.2026 N? 3/700-КМПІ-23-1/9 до Договору N? 700-КМП-23-1/9 вартість навчання за весь період складає 99810 грн, а один місяць - 2809 грн.  
Відповідно до довідки від 12.08.2026 ОСОБА_3 навчається на денному відділені на контрактній основі на 4-му курсі Фахового коледжу зварювання та електроніки імені Є. О. Патона. Термін випуску 30 червня 2027 року. Довідка дійсна до 31.12.2026.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. 
Таким чином, законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.
У відповідності зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати,  стан здоров`я та матеріальне становище дитини;  стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;  наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;  наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;  доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;  інші обставини, що мають істотне значення.
З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час ОСОБА_3 продовжує навчання на денній формі навчання, на контрактній основі та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з оплатою за навчання, проїздом до навчального закладу, поточними витратами на навчання, харчування, одяг та взуття. 
Оскільки ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, у зв`язку із чим обмежений можливістю працювати, будь-якого самостійного доходу він не має.
Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, судом враховується що відповідач у січні 2026 року признаний про непридатним до проходження військової служби за станом здоров?я внаслідок отриманого поранення; має порушення функцій опори та ходи, що впливає на працездатність та можливість отримання додаткового доходу; наразі має інвалідність 3 групи та отримує пенсію у розмірі 18129,81 грн. на місяць та змушений нести постійні додаткові витрати, пов?язані з лікуванням, придбанням лікарських засобів, проходженням медичних обстежень, реабілітаційних заходів та підтриманням належного стану здоров?я. 
Крім того, судом встановлено, наразі у відповідача інша родина, де ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дитина ОСОБА_5 , а також мати пенсіонерка.
В той же час, відповідно до Інформації про нараховані доходи, судом встановлено, що з травня 2026 року відповідач отримує також заробітну плату від ТОВ 'ВКП 'ПЗММ'.
Таким чином, судом встановлено, що повнолітній син сторін ОСОБА_3 продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_2 може надавати матеріальну допомогу.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 та ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу.
Із урахуванням вище наведеного, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення даного позову до суду і на період навчання сином, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. 
Визначений розмір аліментів, на переконання суду, є реальним і дає змогу підтримати повнолітнього сина для забезпечення його життєдіяльності, закінчення навчання.
При цьому суд підкреслює, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Крім того, при визначенні розміру аліментів, судом враховується, що відповідачем також надано документи для надання державної допомоги на навчання відповідно до Постанови КМУ № 318 від 14.03.2025, у зв`язку із чим буде надано компенсацію за навчання 2025-2026 навчальний рік ОСОБА_3 у сумі 26010 грн.
Заперечення відповідача про стягнення з нього аліментів у частці від доходу та бажання стягнення з нього 1700 грн., суд відхиляє, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, правом вибору стягнення аліментів на утримання дитини у частці від доходу або у твердій грошовій сумі наділений той з батьків разом з яким проживає дитина. 
Стосовно заперечень відповідача про те, що саме син має бути одержувачем аліментів, оскільки вже повнолітній, суд зазначає, що положеннями ст.. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. 
При цьому, незалежно від отримувача аліментів, відповідно до ст. 179 СК України вони є власністю дитини. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд врахує, що позивач в силу закону звільнена від сплати судового збору, а тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі – 539,30 грн.
Відповідно ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.
Керуючись ст. 77-82, 141, 258- 259, 264-265 ЦПК України, 182, 199- 200 СК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який продовжує навчання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 20 травня 2026 року та до закінчення навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне судове рішення складено 11 вересня 2026 року.

Суддя        О.  В.  Маринін