Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/2520/25
Номер провадження2/173/273/2026

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
повне
07 липня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 24.02.2012 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір №010/0136/82/0027636, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 50000,00 грн. Кредитодавець умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі, передбаченій кредитним договором.
20.09.2019 було укладено договір № 114/2-19-F, згідно з умовами якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/0136/82/0027636.
28.12.2022 було укладено договір № 28-12/2022, згідно з умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/0136/82/0027636.
18.02.2025 було укладено договір № 18-02/25, згідно з умовами якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/0136/82/0027636.
Відповідач порушив свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 24374,26 грн, що складається з: 13688,62 грн заборгованість за тілом кредиту; 10102,30 грн – заборгованість за процентами; 484,34 грн – інфляційні збитки; 99,00 грн – нараховані 3% річних.
Позивач просить стягнути вказану суму заборгованості, а також судові витрати.
Провадження у справі відкрито 03.10.2025.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності за наявними у справі матеріалами.
Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду
Ухвалою суду від 07.07.2026 було постановлено проводити заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що 24 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-анкету для отримання карткового кредиту «Кредитна картка» № 01360027636, Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0136/82/0027636, а також підписано Довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, якими сторони погодили істотні умови кредитування.
Відповідно до умов договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок та встановив кредитний ліміт із максимальним розміром 50000,00 грн, при цьому на дату укладення договору поточний кредитний ліміт становив 3000,00 грн. Кредит надавався шляхом зарахування коштів на картковий рахунок позичальника для здійснення платіжних операцій. Процентна ставка за користування кредитом становила 36,9 % річних та була фіксованою. Строк кредитування встановлено 24 місяці, до 24 лютого 2014 року, з правом його продовження на умовах, визначених договором.
28 листопада 2013 року між сторонами укладено Додаткову угоду до договору та Додаток № 2 до неї, якими сторони змінили окремі умови кредитування, зокрема збільшили поточний кредитний ліміт до 7700,00 грн, зменшили процентну ставку до 30,4 % річних та продовжили строк користування кредитом до 48 місяців. Інші умови кредитного договору, не змінені додатковою угодою, залишилися чинними та обов`язковими для сторін.
Як убачається з виписки за картковим рахунком, банк виконав взяті на себе договірні зобов`язання та надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. З наданої виписки також вбачається, що відповідач протягом тривалого часу активно користувався кредитною карткою, здійснював розрахункові операції, отримував кредитні кошти та періодично вносив грошові кошти на погашення заборгованості, чим фактично визнавав існування між сторонами кредитних правовідносин та виконував умови укладеного договору.
20.09.2019 було укладено договір №114\2-19-Г відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 010/0136/82/002736.
28.12.2022 було укладено договір №28-12/2022 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 010/0136/82/002736.
18.02.2025 було укладено договір №18-02/2025 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 010/0136/82/002736.
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 010/0136/82/002736.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 010/0136/82/002736 від 24.02.2012, відповідно до розрахунку заборгованості становить 24374,26 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) – 13688,62 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 10102,30 грн, інфляційні збитки – 484,34 грн, нараховані 3% річних – 99,00 грн.
Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона — підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому законом надані відповідні пільги.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах та який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків умови договорів приєднання розробляються підприємцем (у даному випадку АТ «Райффайзен Банк»), тому такі умови повинні бути зрозумілими для споживача та доведеними до його відома. Банк має підтвердити, що на момент укладення договору діяли саме ті умови, на які посилається сторона у справі.
З огляду на положення статей 633, 634 ЦК України споживач банківських послуг при укладенні договору приєднується лише до тих умов, з якими він був ознайомлений та які були погоджені сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Такий правочин вважається правомірним, доки його недійсність не встановлена законом або судом. У разі неспростування презумпції правомірності договору права та обов`язки сторін, що виникли на підставі такого договору, підлягають належному виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються договором.
Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у строки та порядку, визначені кредитним договором.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Ухиляючись від виконання обов`язку щодо повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором платежів, відповідач порушує умови кредитного договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості або повернення кредитних коштів станом на час розгляду справи судом, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та такими, що відповідають способу захисту цивільного права, передбаченому ст. 16 ЦК України.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи, що АТ «Райффайзен Банк» відповідно до кредитного договору надало відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, однак відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав, утворилась заборгованість у розмірі 24374,26 грн.
Оскільки право вимоги за кредитним договором було передано ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на підставі договору факторингу, останнє набуло статусу нового кредитора та має право вимагати виконання зобов`язань від відповідача.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» про стягнення заборгованості за договором № 010/0136/82/0027636 від 24.02.2012 у розмірі 24 374,26 грн є обґрунтованими та такими, що підтверджуються належними і допустимими доказами, наявними у матеріалах справи.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт виникнення заборгованості за кредитним договором, а відповідачем не спростовано належними доказами факт отримання кредитних коштів та невиконання зобов`язань щодо їх повернення.
За таких обставин з відповідача на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитними коштами та іншими платежами, передбаченими умовами договору, у загальному розмірі 24374,26 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Матеріали цивільної справи містять копії договір про надання правничої допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, заявка про надання юридичної допомоги №64 від 01.08.2025, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 31.08.2025. Згідно з наданими доказами витрати на професійну правничу допомогу становлять 13000,00 грн.
Виходячи із положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію їх необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати на правничу допомогу в суді в розмірі 13000,00 грн є завищеними.
Зокрема суд звертає увагу, що справа стосується стягнення заборгованості за кредитним договором з позовними вимогами у розмірі 24374,26 грн, тобто у справі незначної складності, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, з огляду на ціну позову. Окрім цього, суд зауважує, що правова позиція сторін, зокрема ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», є сталою та не зазнавала змін протягом розгляду справи. Крім того підготовка та ведення даної справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
З урахуванням всіх вищенаведених обставин, пропорційності та співмірності понесених судових витрат відносно предмета спору, суд доходить висновку про задоволення вимоги про відшкодування відповідачем позивачеві понесених судових витрат за надання правової допомоги частково та про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн., на відшкодування понесених витрат за надання правової допомоги.
Керуючись ст. 12, 13, 76–81, 89, 258, 259, 263–265, 268, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, ЄДРПОУ 42640371) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 010/0136/82/0027636 від 24.02.2012 у розмірі 24374 (двадцять чотири тисячі триста сімдесят чотири) грн 26 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення складено 10.07.2026.

Суддя:     Є.В. Челюбєєв