Справа № 404/11404/25 
Номер провадження 3/404/2929/25 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року суддя Фортечного районного суду м. Кропивницького Антипова Ірина Леонідівна, за участю захисника – адвоката Дуковської Т.М., представника потерпілого Турти А.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:
22.10.2025 року о 16 год. 30 хв. у м. Кропивницькому по вул. Сергія Сєнчева, 67, корп. 1, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Auris», державний номер НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався у безпечності маневру та не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, унаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 . У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.
Крім того, згідно з окремим протоколом про адміністративне правопорушення, складеним 27.10.2025 року, ОСОБА_1 інкриміновано те, що після зазначеної дорожньо-транспортної пригоди він залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинених правопорушеннях не визнав та зазначив, що його автомобіль перебував на стоянці біля будинку № 67 корпус 1 по вул. Сергія Сєнчева; під час виїзду зі стоянки він рухався повільно, почув звуковий сигнал автомобіля позаду та зупинився. За його твердженням, контакту між автомобілями не було. Після розмови з водієм «Mitsubishi Outlander» він залишив автомобіль «Toyota Auris» на стоянці, а сам певний час відходив у зв`язку з особистими справами, після чого повертався. Також заперечував, що усвідомлював себе учасником ДТП.
За таких обставин додаткові пояснення ОСОБА_1 не залишаються поза увагою суду, однак не спростовують сукупності інших доказів. При цьому правову кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП суд здійснює самостійно, а висновок експерта оцінює відповідно до ст. 252 КУпАП поряд з іншими доказами, без надання йому наперед установленої сили.
Посилання ОСОБА_1 на постанову від 12.03.2026 року щодо ОСОБА_2 не спростовує встановлених у цьому провадженні обставин, оскільки зазначена постанова була предметом апеляційного перегляду. Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.06.2026 року її скасовано, а висновок суду першої інстанції про відсутність самої події ДТП визнано помилковим. Тому аргументація додаткових пояснень, побудована на чинності висновку про відсутність події ДТП, не відповідає подальшому процесуальному результату розгляду справи.
Суд бере наведені заперечення до уваги, однак оцінює їх у сукупності з усіма матеріалами справи. Висновок експерта не використовується судом як єдиний чи наперед установлений доказ факту ДТП або винуватості ОСОБА_1 . Його доказове значення оцінюється лише в частині спеціальних інженерно-транспортних питань щодо належного з технічної точки зору алгоритму дій водіїв, технічної можливості запобігти пригоді та причинного зв`язку встановлених невідповідностей із її настанням.
Також ОСОБА_1 наголосив, що висновком експерта, на його думку, не встановлено самостійних фактичних обставин, які б безпосередньо підтверджували факт дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «Toyota Auris» НОМЕР_1 , та послався на постанову суду від 12.03.2026 щодо ОСОБА_2 , якою провадження було закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У додаткових поясненнях ОСОБА_1 також послався на положення п. 2.2 та п. 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, стверджуючи, що висновок експерта є необґрунтованим, а частина відповідей виходить за межі спеціальних знань експерта. На його переконання, саме суд, а не експерт, повинен визначати наявність чи відсутність порушення Правил дорожнього руху та надавати правову оцінку діям учасників.
Крім того, судом досліджено додаткові письмові пояснення ОСОБА_1 від 02.04.2026, у яких він заперечив доказове значення висновку судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/112-26/1189-ІТ від 09.02.2026. ОСОБА_1 зазначив, що, на його думку, під час проведення експертизи експерт фактично виходив переважно з пояснень ОСОБА_2 , прийняв викладений останнім механізм події як вихідні дані, не перевірив їх узгодженість з іншими матеріалами справи та не скористався можливістю оглянути транспортні засоби.
Водночас суд погоджується з ОСОБА_1 у тій частині, що встановлення юридичного складу адміністративного правопорушення, оцінка дотримання Правил дорожнього руху та вирішення питання про винуватість належать виключно до компетенції суду. Саме тому висновок експерта не сприймається як правовий висновок про винуватість, а використовується лише в межах спеціальних технічних питань, після чого оцінюється судом у сукупності з іншими доказами.
Вирішальне значення для оцінки доводу про відсутність самої ДТП має й те, що постанова суду першої інстанції від 12.03.2026 у справі щодо ОСОБА_2 , на яку посилається ОСОБА_1 , у подальшому була скасована апеляційним судом. Апеляційний суд прямо не погодився з висновком про відсутність події дорожньо-транспортної пригоди. Отже, посилання ОСОБА_1 на цю постанову як на підтвердження відсутності ДТП не може бути прийняте судом.
Не є вирішальним і посилання на відсутність виразних пошкоджень заднього бампера «Toyota Auris». Наявність або ступінь видимого пошкодження кожного з транспортних засобів залежить від характеру контакту, конструкції та матеріалів контактуючих деталей і сама по собі не визначає наявність чи відсутність зіткнення. При цьому суд не підміняє спеціальні знання власними припущеннями щодо механізму утворення конкретних пошкоджень, а оцінює ці заперечення лише у взаємозв`язку з іншими встановленими обставинами.
Суд зазначені доводи перевірив, однак не вважає їх такими, що спростовують сукупність доказів у справі. Схема ДТП оцінюється не ізольовано, а разом із протоколами, поясненнями учасників та свідків, відеоматеріалами, фотоматеріалами, висновком експерта та іншими доказами. Самі по собі зауваження щодо повноти окремих вимірювань або приблизного нанесення місця контакту не є достатніми для висновку про відсутність події ДТП, якщо факт події підтверджується іншими взаємоузгодженими доказами.
На підставі цих доводів ОСОБА_1 заперечував сам факт дорожньо-транспортної пригоди за участю керованого ним автомобіля та вважав, що за відсутності доведеної ДТП відсутні підстави і для відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, оскільки він не міг залишити місце пригоди, якої, за його твердженням, не було.
Крім того, ОСОБА_1 посилався на те, що відображені на схемі пошкодження транспортних засобів, на його думку, не узгоджуються з відеозаписами нагрудних камер працівників поліції та фотоматеріалами. Зокрема, він стверджував про відсутність видимих пошкоджень заднього бампера автомобіля «Toyota Auris», а також про невідповідність конфігурації та висоти можливих контактуючих частин автомобілів характеру пошкоджень автомобіля «Mitsubishi Outlander».
Судом також досліджено додаткові письмові пояснення ОСОБА_1 від 02.04.2026, у яких він просив закрити провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 зазначив, що схема ДТП, на його думку, не містить достатніх даних для достовірного встановлення факту зіткнення: не зазначені окремі розміри майданчика для паркування, ширина проїзду, висота огородження, а місце зіткнення позначено приблизно.
Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини справи, а докази оцінити за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх сукупному дослідженні.
Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, 22 жовтня 2025 року приблизно о 16 год. 20 хв. він керував автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 , та рухався по вул. С. Сєнчева у м. Кропивницькому в напрямку майданчика з контейнерами для сміття, розташованого навпроти будинку № 67, корпус 1. Наближаючись до вказаного місця, він зменшив швидкість приблизно до 20 км/год.
Рухаючись уздовж майданчика, побачив зліва автомобіль «Skoda Octavia», а за ним — автомобіль «Toyota Auris», державний номер НОМЕР_1 , який несподівано почав рухатися заднім ходом у напрямку його автомобіля. Побачивши це, він різко загальмував до повної зупинки та подав звуковий сигнал, намагаючись привернути увагу водія «Toyota Auris». Незважаючи на це, останній продовжив рух заднім ходом, унаслідок чого відбулося зіткнення з його автомобілем, після чого «Toyota Auris» повернувся у попереднє положення.
Після зіткнення він вийшов з автомобіля та оглянув його. З його слів, удар припав на ліву частину переднього бампера «Mitsubishi Outlander», зокрема в район лівої протитуманної фари. Внаслідок цього було пошкоджено корпус лівої протитуманної фари, хромовані накладки, вибито бампер із кріплень та деформовано його з подальшим пошкодженням лакофарбового покриття.
Зазначив, що після події підійшов до водія «Toyota Auris» та повідомив йому про зіткнення. Водієм виявився ОСОБА_1 , якого він знав раніше як сусіда, оскільки вони протягом тривалого часу проживають в одному будинку. За його словами, ОСОБА_1 спочатку заперечував факт руху свого автомобіля та стверджував, що перебував у ньому на місці.
Надалі ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, підійшов до «Mitsubishi Outlander» та оглянув наявні на ньому пошкодження, після чого повернувся до свого автомобіля. ОСОБА_2 також пояснив, що ОСОБА_1 протер вологою ганчіркою забруднення на задньому бампері «Toyota Auris» та зазначив, що будь-яких пошкоджень на його автомобілі немає, а тому, на його думку, зіткнення не відбулося.
Вина ОСОБА_1 у порушенні п.10.9 ПДР підтверджується протоколом за ст. 124 КУпАП, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників, фотоматеріалами механічних пошкоджень, матеріалами відеофіксації, показаннями свідків, висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 09.02.2026 року та іншими матеріалами справи.
Суд враховує також постанову Черкаського апеляційного суду від 22.06.2026 у справі № 404/11462/25, ухвалену за результатами перегляду постанови щодо іншого учасника цієї ж ДТП. Апеляційний суд, дослідивши матеріали, не погодився з висновком про відсутність самої події ДТП та встановив, що факт дорожньо-транспортної пригоди 22.10.2025 підтверджується сукупністю доказів.
Окреме значення має висновок судової інженерно-транспортної експертизи від 09.02.2026, проведеної судовим експертом Кіровоградського НДЕКЦ МВС України В.О. Гвоздиком. На вирішення експерта були поставлені питання щодо належних дій водіїв «Mitsubishi Outlander» та «Toyota Auris», відповідності їх дій Правилам дорожнього руху, причинного зв`язку можливих порушень із ДТП та технічної можливості запобігти зіткненню.
За варіантом розвитку події відповідно до показань водія «Mitsubishi Outlander» ОСОБА_2 експерт установив, що ОСОБА_2 при виникненні небезпеки для руху повинен був діяти відповідно до п. 12.3 ПДР, а ОСОБА_1 , здійснюючи рух заднім ходом, — відповідно до п. 10.9 ПДР.
Експерт не встановив у діях ОСОБА_2 невідповідностей вимогам ПДР, які перебували б у причинному зв`язку з ДТП. Питання щодо його технічної можливості запобігти зіткненню визнано таким, що не має змісту, оскільки перед зіткненням автомобіль «Mitsubishi Outlander» був зупинений і односторонніми діями його водій не міг вплинути на розвиток механізму пригоди.
Щодо ОСОБА_1 експерт дійшов висновку, що технічна можливість запобігти ДТП полягала у дотриманні ним вимог п. 10.9 ПДР, для чого перешкод технічного характеру не було. Невідповідність його дій вимогам п. 10.9 ПДР з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з виникненням ДТП.
Другий варіант експертного дослідження ґрунтувався на вихідній умові, запропонованій ОСОБА_1 , про відсутність ДТП, у зв`язку з чим питання про її причини експертом не вирішувались. Суд не приймає цей умовний варіант за фактичний механізм події, оскільки твердження про відсутність зіткнення спростовано іншими доказами та висновками апеляційного суду.
Відповідно до п. 10.9 ПДР під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, а для забезпечення безпеки у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. Отже, встановлені обставини свідчать, що ОСОБА_1 цих вимог не дотримався, а порушення перебуває у причинному зв`язку з пошкодженням транспортних засобів. Його дії утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Щодо обвинувачення за ст. 122-4 КУпАП суд виходить із такого.
Пунктом 2.10 «а» ПДР передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Оцінюючи суб`єктивну сторону цього правопорушення, суд враховує, що для висновку про винуватість недостатньо лише встановити факт фізичного від`їзду або відходу особи з місця події; необхідно встановити, що особа усвідомлювала свою причетність до ДТП та, всупереч покладеному на неї обов`язку залишатися на місці пригоди, залишила його.
З матеріалів справи вбачається, що безпосередньо після події між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулася розмова саме з приводу контакту транспортних засобів та пошкоджень автомобіля «Mitsubishi Outlander». Сам ОСОБА_1 у письмових поясненнях підтвердив, що інший водій повідомив йому про удар автомобіля, після чого він оглядав свій автомобіль, обговорював обставини події, а надалі залишав місце та повертався до нього.
Такі дії, у сукупності з установленим фактом ДТП, характером спілкування учасників безпосередньо після події та подальшою поведінкою ОСОБА_1 , спростовують його твердження про те, що він не усвідомлював своєї причетності до дорожньо-транспортної пригоди.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він не бачив пошкоджень на своєму автомобілі та не визнавав факту зіткнення, не звільняло його від обов`язків, установлених п. 2.10 ПДР, після того як інший учасник прямо повідомив про ДТП та пошкодження. За таких обставин він мав залишатися на місці пригоди до належного оформлення події.
Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 , усвідомлюючи свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП на порушення п. 2.10 «а» ПДР, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Отже, сукупність досліджених доказів є взаємоузгодженою, достатньою та такою, що поза розумним сумнівом підтверджує вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.
Разом з тим правопорушення вчинені 22.10.2025 року та не є триваючими. Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення у справі, підвідомчій суду, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, крім випадків, передбачених законом.
На момент розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення сплив. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
За викладених обставин провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ст.ст.124, 122-4 КУпАП підлягає закриттю відповідно до п.7 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст. 38, 122-4, 124, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо  ОСОБА_1  за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Фортечний районний суд м. Кропивницького протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя          І.Л. Антипова