14.07.2026 
Справа № 331/2331/26
Провадження № 3/331/828/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року    м. Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Антоненко М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП у відношенні:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 607390, складеному 06.03.2026, зазначено, що 06.03.2026 об 02:14, м. Запоріжжя, вулиця Фортечна, 72, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом Maxus T60, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під час відео фіксації. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування т/з без порушень ПДР. Таким чином ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні 18.05.2026 року ОСОБА_1 свою вину не визнав. Заперечував проти протоколу посилаючись на те, що він був тверезий.
В судовому засіданні 18.05.2026 року представник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Шлецер А.А. заперечував проти протоколу посилаючись на те, що ОСОБА_1 був тверезий. Крім того, долучив до матеріалів справи заяву про закриття провадження, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заяви зазначив, що відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП, обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення є саме факт керування транспортним засобом особою у стані сп`яніння або відмова від проходження огляду саме особою, яка керувала транспортним засобом. Разом з тим, із наданого стороною обвинувачення відеозапису не вбачається: факту руху транспортного засобу; факту перебування ОСОБА_1 за кермом під час руху автомобіля; безперервної відеофіксації моменту зупинки транспортного засобу; належної фіксації того, що саме ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем. Вважає, що фактично працівниками поліції не зафіксовано жодного об`єктивного доказу того, що транспортний засіб рухався під керуванням саме ОСОБА_1 . Саме по собі перебування особи поруч із транспортним засобом або навіть у салоні автомобіля не є безумовним доказом керування транспортним засобом. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП є доведення факту керування транспортним засобом належними та допустимими доказами. Крім того, згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі є лише фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність правопорушення. Зазначає, що у даному випадку працівниками поліції не надано належних доказів того, що: транспортний засіб рухався; рух транспортного засобу здійснювався саме ОСОБА_1 ; поліцейські безпосередньо спостерігали факт керування. Натомість матеріали справи фактично побудовані виключно на припущеннях працівників поліції. Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції МВС щодо оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП, працівники поліції зобов`язані забезпечити належну та безперервну фіксацію всіх обставин події. Разом із тим, із відеозапису: не вбачається початку руху автомобіля; не видно моменту зупинки транспортного засобу; відсутня фіксація особи за кермом під час руху; не встановлено безперервний причинно-наслідковий зв`язок між особою та фактом керування. Фактично наданий відеозапис не підтверджує об`єктивну сторону правопорушення. ОСОБА_1 є військовослужбовцем та виконує обов`язки щодо захисту держави в умовах воєнного стану. В умовах, коли особа виконує конституційний обов`язок із захисту України, суд повинен особливо ретельно перевіряти законність дій правоохоронних органів та достатність доказової бази. Притягнення особи до відповідальності без належних доказів суперечить: принципу верховенства права; принципу юридичної визначеності; презумпції невинуватості. Просить суд закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
У судове засідання, яке було призначено на 14.07.2026 року на 14 год. 30 хв. ОСОБА_1 та його представник адвокат Шлецер А.А. не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення на номер мобільного телефону, який зазначений у даній справі, судових повісток в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, що підтверджується довідками про їх доставку (а.с. 11-13). Крім того, відомості про час та місце розгляду справи оприлюднені на офіційному сайті Олександрівського районного суду міста Запоріжжя, який є загальнодоступним.
Будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи без їх участі до суду не надходило.
З огляду на положення ст. 268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про можливість розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи, оскільки судом використанні всі процесуальні можливості щодо повідомлення ОСОБА_1 та його представника адвоката Шлецер А.А., проте останні з невідомих суду причин в судове засідання не з`явились, рівно як і особисто не доклали зусиль для дізнання про дату судового розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.
Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Вимогами ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП визначено, що одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Виконання вищевказаного пункту 2.5. Правил дорожнього руху (щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку) є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.
Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правопорушення, передбачені ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.
Складений працівниками поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про події правопорушення та особу, яка його вчинила.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 06.03.2026 року серії ЕПР1 № 607390, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, в якому в повній мірі викладено суть правопорушення, зокрема він складений за відмову від проходження медичного огляду на місце зупинки транспортного засобу та у медичному закладі на предмет виявлення стану алкогольного сп`яніння;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР від 26.03.2026 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився;
- рапортом інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 полку УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Алексєєнко Івана від 06.03.2026 року відповідно до якого зазначено, що 06.03.2026 року під час несення служби в Олександрівському районі у складі екіпажу «Хижак 251», разом з капітаном поліції Скотаренко B.C., о 02:14 год. за адресою м. Запоріжжя, вулиця Фортечна 72, на підставі пункту 7 статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію» було зупинено транспортний засіб : Maxus Т60 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 , який є діючим військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_3 , перебуває на посаді: командир роти, звання : лейтенант.
Під час спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя.
Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotest Drager 6820 та у медичному закладі у лікаря-нарколога водій ОСОБА_1 відмовився на місця зупинки транспортного засобу.
На водія ОСОБА_1 складеного протокол ЕПР1 № 607390 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п.п. 2.5 ПДР України. Посвідчення водія не вилучалось (ДІЯ). Тимчасовий дозвіл не видавався. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушення ПДР України. Про повторність попереджений. Фізична сила та спеціальні засоби не застосовувалися. Подія фіксувалась на бодікам Motorola Solution VB400 № 474247, 475306.
- відеозаписом із бодікамери поліцейського, на якому зафіксований рух транспортного засобу Maxus Т60 д.н.з. НОМЕР_1 , (відеозапис з бодікамери о 02:13:57 год.). А також момент зупинки транспортного засобу Maxus Т60 д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується відеозаписом о з бодікамери о 02:14 год. Після зупинки транспортного засобу, поліцейські підійшли до вищезазначеного транспортного засобу за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Крім ОСОБА_1 в транспортному засобі Maxus Т60 д.н.з. НОМЕР_1 ніяких осіб більше не перебувало. В ході розмови поліцейських з ОСОБА_1 , йому було повідомлено причину зупинки транспортного засобу, а саме його рух у комендантську годину. На запитання поліцейського чому він рухається в комендантську годину, ОСОБА_1 відповів, що він військовослужбовець (відеозапис з бодікамери 02:21:25 год.). Поліцейським при проведенні візуального огляду було виявлено у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого висунуто вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotest Drager 6820. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotest Drager 6820 та у медичному закладі у лікаря-нарколога водій ОСОБА_1 відмовився на місця зупинки транспортного засобу (відеозапис з бодікамери 02:29:22 год.) ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та Конституцією України, після чого складено протокол за ст. 130 ч. 1 КУпАП, з яким ОСОБА_1 було ознайомлено та копія якого була також йому надана.
Зазначене направлення на огляд складене із дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
Суд звертає увагу представника позивача, що даний відеозапис з бодікамери поліцейського спростовує твердження представника позивача, що на даному відеозаписі не зафіксовано факту руху транспортного засобу; факту перебування ОСОБА_1 за кермом під час руху автомобіля; безперервної відеофіксації моменту зупинки транспортного засобу; належної фіксації того, що саме ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем. 
Крім того, даний відеозапис спростовує твердження представника позивача щодо ненадання поліцейськими належних доказів того, що транспортний засіб рухався, оскільки відеозаписом з бодікеамери поліцейського зафіксований рух транспортного засобу Maxus Т60 д.н.з. НОМЕР_1 , (відеозапис з бодікамери о 02:13:57 год.). А також момент зупинки транспортного засобу Maxus Т60 д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується відеозаписом о з бодікамери о 02:14 год. Крім того, з відеозапису з бодікамери полійцеського вбачається. що після зупинки транспортного засобу, поліцейські підійшли до вищезазначеного транспортного засобу за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Крім ОСОБА_1 в транспортному засобі Maxus Т60 д.н.з. НОМЕР_1 ніяких осіб більше не перебувало. Крім того, ОСОБА_1 не спростував самого факту перебування його за кермом, що спростовує твердження представника позивача про те, що поліцейськими не надано доказу руху транспортного засобу саме ОСОБА_1 . 
Відповідно до ст. 266 КупАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Крім того, суд звертає увагу представника позивача на те, що працівниками поліції на виконання ст. 266 КУпАП зафіксовано у повній мірі початок руху транспортного засобу, його зупинку, встановлення особи кермача, роз`яснення йому його прав, дотримання процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу. 
Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, серед іншого є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При складанні протоколів про адміністративне правопорушення працівники поліції керуються Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція).
Відповідно до чинного законодавства вбачається, що адміністративна відповідальність за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини правопорушника ОСОБА_1 та необхідності накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати відносно  ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. (Реквізити для сплати штрафу: Одержувач: ГУК у Запорізькій області 21081300; Рахунок: UA708999980313000149000008001; ЄДРПОУ: 37941997; Банк: Казначейство України (ЕАП; МФО: 899998.)
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Номер рахунку (IBAN): UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).
Роз`яснити, що відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7 КУпАП.
Суддя:         М.В. Антоненко