ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Солдатова Т.М. Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року Справа № 365/821/25

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді Епель О.В., 
суддів: Аліменко В.О., Кузьменко В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Згурівського районного суду Київської області від 22 грудня 2025 року у справі 

за позовом ОСОБА_1 

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови по справі про адміністративне 
правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього
руху, зафіксоване в автоматичному режимі

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.
1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АВ № 00007976 від 18.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення, винесену відносно ОСОБА_1 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Курлаєвою Юлією Сергіївною, щодо застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн 00 коп. та закрити справу. 
2. Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 22 грудня 2025 року позов задоволено повністю.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при встановлені технічних характеристик транспортних засобів марки DAF модель XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричіпом н/пр-контейнеровоз (з пристр.самовивантаж) марки ЗМІЇВ-ТРАНС, д.н.з. НОМЕР_2 , головний спеціаліст ОСОБА_2 повинна була ідентифікувати їх як трьохвісний автомобіль (тягач) із трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) та визначати можливе перевищення ним фактичної маси виходячи із максимально дозволеної для контейнеровозів у розмірі 44 тони, а не 40 тон, як було враховано ним при проведенні розрахунків. 
3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягаючи на тому, що судом першої інстанції неправильно застосовано положення підпункту «б» пункту 22.5 ПДР, оскільки не встановлено перевезення транспортним засобом контейнера або змінного кузову.
Також Апелянт відзначав, що з 28.02.2024 почали діяти зміни, які не передбачають обов`язкову фіксацію в метаданих та постанові державного номерного знаку причепу та визначення його типу.
Водночас, представник Укртрансбезпеки зазначає, що не кожна конструкція, розміщена на контейнеровозі є контейнером та звертає увагу на те, що Позивачем не долучено до матеріалів справи належних доказів, що під час проведення габоритно-вагового контролю транспортного засобу здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнері або змінному кузові згідно з їх призначенням, не надано сертифікат контейнера, договір на здійснення контейнерного перевезення, технічний паспорт до контейнеру.
Окремо представник Державної служби України з безпеки на транспортні зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема в частині обов`язку суду з`ясувати всіх обставин у справі.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.
4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.01.2026 та від 07.07.2026 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, стверджуючи про безпідставність доводів Апелянта та наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду. 
6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Курлаєвою Юлією Сергіївною 18.09.2025 винесена постанова серії АВ № 00007976 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Оскаржувана постанова була особисто вручена позивачу 24.09.2025 (а.с. 25, 82-83 копія постанови, а.с. 26 копія трекінгу).
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WIM 3,3, головний спеціаліст установила, що 15.09.2025 о 18 год. 09 хв., за адресою М-03, км 81+000, Київська область, зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_3 , яким відповідальна особа ОСОБА_1 допустила рух із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,188% (2,075 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та постановила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. У графі «Результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення» зазначені фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей 6 шт., спарені колеса 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2670 мм, 2-3: 1320 мм, 3-4: 5190 мм, 4-5: 1320 мм, 5-6: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 5900 кг, 2 - 5400 кг, 3 - 8200 кг, 4 - 9200 кг, 5 - 8950 кг, 6 9100 кг; загальна маса - 46750 кг.
8. Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернувся до суду з цим позовом.
9. Нормативно-правове обґрунтування.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 за №2344-III (далі - Закон №2344-ІІІ).
В силу статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед іншого: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Змістом абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 за №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.
Пунктом 1 "Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 за №103 (надалі по тексту також - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (надалі по тексту також - Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Відповідно до пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.
Згідно частини 2 статті 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі по тексту також - КУпАП), перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
За змістом частини 1 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі встановлюються статтями 2791-2799 цього Кодексу.
Статтею 2795 визначено порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.
У разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 1222, частинами другою, третьою статті 1321 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 1322 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 143 цього Кодексу, або вантажовідправника.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1322 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (частина 2 статті 33 КУпАП).
Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону №2344-ІІІ, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. 
Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 за №2862-IV (надалі по тексту також - Закон №2862-IV) визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Аналогічного змісту наповнений припис частини 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 за №3353-ХІІ (надалі по тексту також - Закон №3353-ХІІ), за яким з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. 
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків (частина 4 статті 48 Закону №2344-III).
Згідно з пунктом 3 "Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 за №30 (надалі по тексту також - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд (пункт 4 Правил №30).
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1309 затверджено "Правила дорожнього руху" (надалі по тексту також - ПДР), підпунктом "б" пункту 22.5 яких рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, серед іншого, фактичної маси, встановленої в пункті 22.5 ПДР, зокрема, максимальне значення для автомобільних доріг державного значення для: 
трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон;
трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра- 44 тонни.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 ПДР).
Відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 60 Закону №2344-III перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачені абзацами чотирнадцятим - сімнадцятим частини першої цієї статті, можуть зафіксуватися у автоматичному режимі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок оформлення уповноваженими посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту (абзац 18 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ).
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 за №1174 затверджено "Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі" (надалі по тексту також - Порядок №1174), який визначає механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на транспорті в автоматичному режимі.
За пунктом 7 Порядку №1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку. 
Так, автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу (за можливості); вимірювання габаритів транспортного засобу (за можливості); фіксацію та розпізнавання номерного знака транспортного засобу; фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-комунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-комунікаційної системи (пункт 12 Порядку №1174).
Пунктами 14, 16 Порядку №1174 встановлено, що інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-комунікаційної системи у вигляді метаданих. Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.
Відповідно до пункту 17 Порядку №1174, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на цій ділянці автомобільної дороги.
Зміст постанов про накладення адміністративного стягнення за вчинені правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, повинен відповідати вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.
Висновки суду апеляційної інстанції.
10. З метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття законодавцем установлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх складами, що перевищують установлені параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі). 
При цьому, у разі перевезення подільних вантажів, вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі, а якщо останні мають більші значення, то видача дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, також не допускається.
11. Разом з тим, законодавством регламентовано граничну дозволену масу транспортних засобів та їх складів, перевищення яких є правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
12. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія зазначає, що у постанові АВ №0000796 від 18.09.2025 головним спеціалістом відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF модель XF 105.460, д.н.з НОМЕР_1 .
13. Водночас, колегія суддів зазначає, що з наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачається та Апелянтом не оспорюється, що, в момент автофіксації, здійснювали рух також спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз (з пристроєм самовивантаж) - марки Зміїв-Транс модель ZT-НПК Ч 3230, д.н.з. НОМЕР_4 .
14. При цьому, як правильно було встановлено судом першої інстанції, відповідно до свідоцтва НОМЕР_5 про реєстрацію транспортного засобу марки Зміїв-Транс модель ZT-НПК Ч 3230, д.н.з. НОМЕР_4 , виключно виходячи із його технічних характеристик, вказаний транспортний засіб визначено саме як контейнеровоз, отже призначений для перевезення контейнерів.
15. Тобто, транспортний засіб Позивача пройшов відповідні експертні дослідження, сертифікацію, як того вимагає Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений Постановою КМУ № 1388 від 07.09.1988 року
16. З урахуванням наведеного, згідно приписів п. 22.5 ПДР дозволена загальна маса вказаного комбінованого транспортного засобу на автомобільних дорогах державного значення є 44 тонни, а не 40 тонн як про це вказує Відповідач.
17. Суд наголошує на тому, що виміряні вагові параметри транспортного засобу з урахуванням похибки відповідають дозволеним нормативним значенням ПДР.
18. Посилання апелянта на порушення позивачем вимог щодо експлуатації та маркування контейнерів колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначені обставини не впливають на спірні правовідносини, у яких не вирішується питання відповідальності позивача за відповідне порушення. Окрім того, суд звертає увагу, що пункт 22.5 ПДР встановлює відповідні вагові обмеження щодо контейнеровозів якими здійснюється перевезення не лише контейнерів, а й змінних кузовів.
19. Таким чином, приймаючи оскаржувану постанову Відповідач невірно встановив параметри транспортного засобу Позивача, застосувавши до нього обмеження, які не підлягали застосуванню. У зв`язку із цим висновок відповідача про порушення позивачем пункту 22.5 ПДР є необґрунтованим, а притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - неправомірним, про що правильно зазначено судом першої інстанції.
20. Посилання на порушення Позивачем вимог щодо експлуатації та маркування контейнерів є безпідставними, оскільки предметом даного спору є перевищення нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу, а не притягнення позивача до відповідальності за порушення правил маркування контейнера. Окрім того, суд звертає увагу, що п. 22.5 ПДР встановлює відповідні вагові обмеження щодо контейнеровозів якими здійснюється перевезення не лише контейнерів, а й змінних кузовів.
21. Отже, на підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, протиправною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.
22. Посилання Апелянта на рішення суду апеляційної інстанції у справах цієї категорії судова колегія відхиляє, оскільки відповідно до ст.ст. 6, 242 КАС України рішення судів апеляційних інстанцій не є джерелом права, яке підлягає застосуванню при вирішенні судових спорів, а наведені в них висновки не є обов`язковими для врахування. 
23. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги правові висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
24. Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, згідно з частиною першою статті 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
25. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
26. Таким чином, апеляційна скарга Державної служби України з безпеки на транспорті підлягає залишенню без задоволення, а рішення Згурівського районного суду Київської області від 22 грудня 2025 року - без змін.
27. Розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення, а рішення Згурівського районного суду Київської області від 22 грудня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.
Судове рішення виготовлено 20 липня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: В.О. Аліменко

В.В. Кузьменко