Номер провадження 1-кп/754/1119/26
Справа№754/15425/26
Вирок 
Іменем України

21 серпня 2026 року 

Деснянський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю секретаря - ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні кримінальне провадження №12026105030000504 від 22.07.2026 року стосовно:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Єлизаветградка, Олександрівського р-ну, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.07.2026 року, приблизно о 17 годині 11 хвилин, перебував у лісопарковій зоні неподалік вул. Братиславська, 48, у м. Києві, де побачив на землі зіп-пакет із речовиною білого кольору, з усвідомленням того, що дана речовина є психотропною, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - РVР, для власного вживання без мети збуту.
Одразу після того, реалізуючи свій протиправний умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для власного вживання без мети збуту, ОСОБА_3 забрав зіп-пакет із речовиною білого кольору та поклав її до кишені власної сумки, яку він мав при собі, та направився за власними справами, чим здійснив незаконне придбання та розпочав незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - РVР, для власного вживання без мети збуту.
У подальшому, 22.07.2026, приблизно о 17 годині 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 48, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зупинили працівники поліції, та у ході затримання у останнього під час особистого обшуку виявлено та вилучено зіп-пакет із речовиною білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - РVР, загальна маса становить 0,324 г.
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто, у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту.

Так, РVP, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І» є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.
Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» встановлено, що до 0,15 г PVP є невеликим розміром, від 1,5 до 15,0 г - великим розміром, 15,0 і більше - особливо великим розміром. 
Отже, кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає у тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г та не перевищує 1,5 г.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно із заявою від 18 серпня 2026 року обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, не оспорював встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності за правилами спрощеного провадження.
Суд шляхом дослідження відповідної заяви встановив, що сторони, які обізнані зі своїми правами, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Враховуючи викладене, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України.
При цьому, відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вважає доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, скоїв кримінальний проступок та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 309 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , суд бере до уваги те, що санкція ч.1 ст. 309 КК України передбачає альтернативні види покарання, а більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Одночасно суд ураховує, що досягнення мети запобігання вчиненню кримінальних правопорушень самим засудженим відбувається шляхом такого впливу покарання на винного, який позбавляє його можливості вчиняти нові кримінальні правопорушення. Такого результату може бути досягнуто самим фактом його засудження і тим більше - виконанням покарання, коли засуджена особа поставлена в такі умови, які значною мірою перешкоджають або повністю позбавляють її можливості вчинити нове правопорушення.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який є проступком; особу винного, який не має судимості; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується посередньо; має молодий вік, неодружений; офіційно не працює, отже не має постійного джерела доходу.
Отже, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд доходить висновку про неможливість призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу або виправних робіт, оскільки обвинувачений офіційно не працює, а суд не володіє достовірними відомостями про наявність у нього майна чи заощаджень для сплати штрафу. 
Водночас, суд також не знаходить підстав для призначення обвинуваченому більш суворого виду покарання - обмеження волі, пов`язаного із триманням особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.
З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, яке необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а саме - у виді пробаційного нагляду в межах встановлених у санкції відповідної статті особливої частини КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 3, 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України.
При обранні міри покарання суд вважає, що пробаційний нагляд є достатнім та здатен допомогти засудженому інтегруватися в суспільство шляхом працевлаштування з метою забезпечення належного матеріально-фінансового становища та зосередження на суспільно-корисній діяльності. У свою чергу, проходження заходів, передбачених пробаційною програмою, допоможуть засудженому змінити погляди, мислення щодо свого життя та вчинків.
Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 2888 гривень 16 копійок.
Заходи забезпечення в кримінальному провадженні не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373-376, 381-382 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років пробаційного нагляду. 
На підставі п.1-3 ч. 2 та п. 3, 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: 
- речовину білого кольору, яка знаходилась у зіп-пакеті яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,324 г, яка знаходиться в камері схову речових доказів Деснянського УП ГУНП у м. Києві, квитанція №002061 - знищити. 
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 2888 гривень 16 копійок витрат на залучення експертів.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 30 днів з часу отримання учасниками судового провадження копії вироку суду, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_5