МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2026 р.  	№ 400/11369/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправним акт від 16.07.25 № 2190, рішення від 16.07.25 № 2190, наказ від від 17.07.25 № 2179, п.4 наказу від 05.08.25 № 3027 в частині,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту – Позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту – Відповідач) з вимогами про:
- визнання протиправними дій та бездіяльності комісії з проведення службового розслідування за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно- господарської діяльності) від 04.06.2025 № 2038;
- визнання протиправним акт службового розслідування від 16.07.2025 № 2190;
- визнання протиправним рішення командира військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2025 № 2190 щодо погодження висновків службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків лейтенантом ОСОБА_1 та накладення на лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - «ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ ПОСАДОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ»;
- визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.07.20205 № 2179;
- визнання протиправним та скасування пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.08.2025 № 3027 в частині «Не виплачувати премію за підсумками липня 2025 року у повному обсязі військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , стосовно командира роти морської піхоти НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 »;
- зобов`язання командування військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення та провести виплату грошового забезпечення - премії за липень 2025 року та інших виплат.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі безпідставно поданого рапорту від 21.05.2025 за вх. № 9799/р., в порушення строку накладання дисциплінарного стягнення, командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 04.06.2025 № 2038 про призначення проведення службового розслідування стосовно неналежного виконання службових обов`язків Позивачем, і як наслідок, з порушенням норм процесуального та матеріального законодавства України, проведено службове розслідування стосовно Позивача, про що складено протиправний акт службового розслідування від 16.07.2025 № 2190. Позивач зазначає, що в ході проведення службового розслідування, особами які проводили службове розслідування, взято до уваги особисті припущення, проігноровано та не досліджено об`єктивні факти, тобто службове розслідування проведено не всебічно, не повно, не своєчасно та не об`єктивно, на підставі чого зроблено передвзяті, упереджені, хибні та ганебні висновки про нібито неналежне виконання обов`язків військової служби та оголошено Позивачу дисциплінарне стягнення – «ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ ПОСАДОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ». В подальшому, на підставі наказу від 17.07.20205 № 2179, командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 05.08.2025 № 3027 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 », яким протиправно позбавлено Позивача премії за липень 2025 року у повному обсязі. Зазначені обставини зумовили звернення Позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2026 року скасовано ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 року; справу №400/11369/25 направлено до Миколаївського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 260 КАС України (без виклику сторін).
25.06.2026 р. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначає, що підставою для рапорту від 21.05.2025 став надзвичайний факт – самовільне залишення позицій (зміна дислокації) під час виконання бойових розпоряджень 7 військовослужбовцями 1 роти морської піхоти, яка перебувала під безпосереднім командуванням Позивача, що зумовило призначення службового розслідування з метою встановлення причин цієї події. Відповідачем було дотримано строків накладення стягнення відносно Позивача, а затримка тривалості самого розслідування була викликана об`єктивними обставинами ведення бойових дій, необхідністю збору пояснень від військовослужбовців, які перебували на лінії бойового зіткнення. Оскільки наказ про накладення стягнення «Попередження про неповну посадову відповідність» видано 17.07.2025 року, то фінансова служба Відповідача на підставі наказу № 3027 від 05.08.2025 року правомірно не нараховувала премію Позивачу за липень 2025 року в повному обсязі.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:
ОСОБА_1 в період з 07.02.2025 по 15.09.2025 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 1 роти морської піхоти НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказу КВМС ЗСУ від 07.02.2025 № 99 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2025 № 269. 
21.05.2025 р. командиром НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 подано рапорт за вх. № 9799/р про призначення службового розслідування щодо командира 1 роти морської піхоти НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 за фактом неналежної підготовки особового складу до виконання бойових завдань, що притягнуло до самовільного залишення позицій особовим складом 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .
На підставі вказаного рапорту наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.06.2025 № 2038 призначено проведення службового розслідування стосовно неналежного виконання службових обов`язків Позивачем.
Службове розслідування проводилося комісією у складі: голови комісії - начальника командного пункту – заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 , підполковник ОСОБА_3 , та членів комісії: оперативного чергового відділення напрямків командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 , капітан ОСОБА_4 ; відділення напрямків командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 , капітан ОСОБА_5 ; заступник командира НОМЕР_3 батальйону морської піхоти з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 , капітан ОСОБА_6 .
За результатами проведеного службового розслідування з 04.06.2025 по 16.07.2025 складено акт службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків від 16.07.2025 р. № 2190.
Згідно п. 4.2. Акту службового розслідування «Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування», 15.05.2025 під час виконання бойового завдання в районі н.п. Новооленівка, Донецької обл., самовільно залишили позицію «Стіфлер» сім військовослужбовців. Вказана подія є кінцевим результатом неналежної та неякісної підготовки підпорядкованого Позивачу особового складу. 
Відповідно до п. 8 Акту службового розслідування «Висновки службового розслідування», вина Позивача виражається у формі неналежного, безвідповідального виконання своїх службових обов`язків. Обставин, що пом`якшують чи змінюють вину, не встановлено. Обтяжуючими обставинами є: відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 11.05.2025 № 1611 Позивачу було оголошено «Догана» за зрив бойової підготовки особового складу; відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.06.2025 № 1950 Позивачу було оголошено «Сувора Догана» за неналежне виконання службових обов`язків.
Рішення командира військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2025 № 2190 погоджено висновки службового розслідування та накладено на Позивача дисциплінарного стягнення - «ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ ПОСАДОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ».
За результатами проведеного службового розслідування видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.07.20205 № 2179 про підсумки службового розслідування по факту неналежного виконання службових обов`язків Позивачем, відповідно до змісту якого:
- службове розслідування вважати завершеним;
- за неналежне виконання обов`язків військової служби, ст. 11, 16, 37, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оголосити командиру 1 роти НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , старшому лейтенанту ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - «ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ ПОСАДОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ», передбачене пунктом «г» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сих України;
- начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , відповідно до п. 5 розділу XVI наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 № 260 (зі змінами) командиру 1 роти морської піхоти НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , лейтенанту ОСОБА_1 не виплачувати премію за липень 2025 року в повному обсязі;
- заступнику командира батальйону з психологічної підтримки персоналу НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , направити матеріали службового розслідування на адресу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськ Донецької області та до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повідомлення про ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 225 Кримінального Кодексу України, для прийняття правового рішення.
Згідно аркушу ознайомлення від 17.07.2025 Позивачу і начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 наказ від 17.07.20205 № 2179 доведено засобами зв`язку.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.08.2025 № 3027 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 » Позивач був позбавлений премії за липень 2025 року у повному обсязі (п. 4 наказу та додаток № 2).
06.08.2025 р. представником Позивача надіслано до Відповідача адвокатский запит (вх. № 1616) щодо надання інформації.
Листом від 01.09.2025 р. №8689/окп Відповідач надав завірені належним чином копії: службової картки Позивача; наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2025 № 2179, акту службового розслідування від 16.07.2025 № 2190 з додатками, та витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2025 № 3027 із додатком 2.
Вважаючи дії та бездіяльність Відповідача протиправними, а також вважаючи протиправним акт службового розслідування від 16.07.2025 № 2190, рішення від 16.07.2025 № 2190, наказ від 17.07.2025 № 2179, п. 4 наказу від 05.08.2025 № 3027 в частині, Позивач звернувся із позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 2232-XII, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV.
Відповідно до статті 9 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено обов`язки військовослужбовців.
Згідно із статтею 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законо.
Згідно із статтею 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Відповідно до статті 111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства.
Статтею 112 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено обов`язки командир роти (корабля 4 рангу), серед яких, зокрема: 
підтримувати особовий склад роти (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності;
організовувати в роті (на кораблі) бойову підготовку, складати розклад занять на тиждень, проводити заняття з військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу, а також з підрозділами роти (корабля);
знати тактику дій роти в різних видах бою, управляти вогнем і підрозділами роти під час навчань і в бою;
з пошаною ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу;
виховувати особовий склад роти (корабля) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти (корабля);
піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань;
доповідати командирові батальйону про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на особовий склад роти (корабля).
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від 24.03.1999 року затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Згідно статті 1-2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Відповідно до абз. 2, абз. 4 статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство.
Статтею 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно з статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ, На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів)
Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби
Статтею 87 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 (далі - Порядок №608).
Відповідно до пункту 1 розділу I Порядку № 608, цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів). Службовим розслідуванням є комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Порядок проведення службового розслідування визначений у розділі III (пункти з 1 по 14).
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 608 передбачено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). 
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктом 5 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Розділом ІV Порядку № 608 визначено повноваження осіб під час службового розслідування.
За змістом розділу V Порядку № 608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
В описовій частині акта службового розслідування зазначаються, зокрема: неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення (пункт 3). 
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (пункт 4).
Відповідно до пунктів 5-6 Розділом V Порядку № 608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Згідно з пунктами 1 Розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до пункту 2 Розділу VІ Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).
Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що передумовою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є, зокрема проведення службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Таке службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Застосовуючи викладені нормативні положення до обставин цієї справи, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що службове розслідування стосовно Позивача проведено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.06.2025 № 2038 щодо неналежного виконання службових обов`язків Позивачем. Службове розслідування проводилося комісією у складі: голови комісії - начальника командного пункту – заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 , підполковник ОСОБА_3 , та членів комісії: оперативного чергового відділення напрямків командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 , капітан ОСОБА_4 ; відділення напрямків командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 , капітан ОСОБА_5 ; заступник командира НОМЕР_3 батальйону морської піхоти з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 , капітан ОСОБА_6 .
Дії Комісії по проведенню службового розслідування є правомірним, оскільки існував наказ від 04.06.2025 № 2038 про призначення службового розслідування, а представниками Комісії було дотримано вимоги положень статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, розділів III, ІV, V Порядку № 608.
Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту службового розслідування від 16.07.2025 № 2190, то суд зазначає наступне.
Рішення суб`єкта владних повноважень у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.
Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.
Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Тобто, обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.
За частиною другою статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Водночас право на судове оскарження не є абсолютним, наявність лише формальної або процедурної помилки, без врахування рішення, яке має для суб`єкта конкретні юридичні наслідки, не є підставою для звернення до суду.
Суд вказує на те, що акт службового розслідування лише фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Акт службового розслідування не породжує певних правових наслідків, його результати не мають обов`язкового характеру для Позивача, а є лише передумовою для прийняття уповноваженим суб`єктом відповідного рішення.
Акт службового розслідування не є документом, який містить норми права загальної або індивідуальної дії. Він не може створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не має обов`язкового характеру для суб`єкта, по відношенню до якого він винесений. 
Так, акт службового розслідування, згідно розділу V Порядку № 608, є юридичним оформленням результатів службового розслідування, в якому викладаються (фіксуються) встановлені під час його проведення відомості, а також пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності.
Таким чином, оскільки акт службового розслідування не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке породжує для ОСОБА_7 юридичні наслідки, то позовна вимога про визнання акта службового розслідування протиправним і скасування не є належним способом захисту прав Позивача, а як наслідок, не може бути скасований та/або оскаржений Позивачем в судовому порядку.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги вказує на те, що Відповідачем були порушені терміни проведення службового розслідування – призначено та проведено через 2 роки після отримання Позивачем поранення, а не протягом доби як передбачено Інструкцією №332; Відповідачем не було досліджено всіх обставин травмування, не отримано пояснення самого Позивача та свідків, відсутній обов`язковий документ – акт службового розслідування за формами НВ-2 та НВ-3, Відповідачем не дотримано процедури проведення службового розслідування.
Суд також вказує на те, що наведений Позивачем в позовній заяві перелік процесуальних порушень Відповідачем під час проведення службового розслідування, не спростовує факту виявлених правопорушень Позивача. Позивачем не надано доказів суду, що факту залишення позиції цілим підрозділом (7 осіб) не було. Так, згідно з матеріалами службового розслідування (п. 4.2.), під час виконання бойового завдання в районі н.п. Новооленівка, Донецької обл., самовільно залишили позицію «Стіфлер» сім військовослужбовців.
Крім того, Позивач є командиром цього підрозділу (1 роти морської піхоти 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 ), а відтак твердження Позивача, що його серед цих 7 військовослужбовців не було взагалі, тобто на бойовій позиції, є ще однією підставою вважати, що Позивач як командир недбало поставився до своїх обов`язків. 
Позивач до позовної заяви додав копію службової картки лейтенанта ОСОБА_1 , де зазначено, що він неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, зокрема, наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 23.06.2025 № 1950, від 17.07.2025 №2179, від 08.08.2025 №2513 Позивачу було оголошено «Сувора Догана».
Суд зазначає, що командир військової частини НОМЕР_1 під час прийняття рішення про призначення службового розслідування оцінює доцільність й обставини, викладені в рапорті від 21.05.2025 р., який став підставою для прийняття рішення про призначення службового розслідування.
Відповідно до статті 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк не пізніше ніж одного місяця з дня закінчення службового розслідування (а не з дня виявлення правопорушення). Службове розслідування закінчено 16.07.2025 року (складено Акт службового розслідування, який погоджено командиром військової частини), а 17.07.2025 року видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.07.20205 № 2179 про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, Відповідач діяв в межах та у спосіб визначених законом. 
Згідно вимог ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують. 
Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат у цій справі відсутні.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 13.07.2026 р.

Суддя Н.В. Лісовська