КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року справа № 340/1001/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого – судді Брегея Р.І., розглянувши у м.Кропивницький у порядку спрощеного позовного без виклику сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі – Управління) про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі заявою до Управління про визнання протиправними дій щодо обмеження виплати нарахованої суми пенсії максимальним розміром. 
Водночас просив суд зобов`язати відповідача виплатити пенсію у нарахованому розмірі, не обмежуючи виплату граничною сумою, починаючи з часу встановлення обмеження (а.с.1-5).
Зазначив, що обмеження виплати пенсії максимальною величиною не може бути застосовано, оскільки її призначили у 1986 році. 
Вважає дії Управління протиправними, оскільки застосований закон суперечить Конституції України.
Стверджує, що до спірних правовідносин не поширюється строк звернення до суду.
Управління заперечило щодо задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.27-30).
Пояснило, що пропущений строк звернення до суду в частині позовних вимог.
Зазначило, що, обмежуючи виплату нарахованої суми пенсії, керувалось приписами закону, котрий досі діє.
21 лютого 2024 року суд відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.21-22). 
15 березня 2024 року суд зупинив провадження у справі (а.с.50-51).
10 вересня 2026 року суд поновив провадження у справі (а.с.57-58).
Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду. 

Так, позивач – пенсіонер льотного складу цивільної авіації і перебуває на обліку в Управлінні з 1986 року (а.с.27-30).
ОСОБА_1 пенсію призначили відповідно до приписів статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон) (а.с.27-30).
З 01 березня 2017 року Управління виплачує пенсію у меншому розмірі, аніж нараховано (а.с.27-30).
У березні 2017 року нарахували основний розмір пенсії у сумі 11879,52 грн, а виплатили 10740 грн (а.с.31). 
У лютому 2024 року нарахували основний розмір пенсії у сумі 34032,83 грн, а виплатили 20930 грн (а.с.27-30).
Виплату нарахованої суми пенсії обмежували 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність. 
Позов подано до суду 15 лютого 2024 року (а.с.18). 

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи. 

Перш за все, позивач прагне виплати пенсії у нарахованій сумі і сплати додаткових коштів за період, що минув.
Стверджує, що отримує пенсію у меншому розмірі з вини Управління.
Відповідно до приписів частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідач обмежує виплату нарахованої суми пенсії.
Доводиться наступним.
Щоб обмежити виплату нарахованої суми максимальною величиною, то треба нарахувати її у повному обсязі, побачивши суму, яку не повинні виплачувати.
Протокол Управління вказує про такий алгоритм дій (а.с.31). 
Отже, до спірних правовідносин не застосовується строк звернення до суду.
08 липня 2011 року прийнято Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі – Закон 2), який набрав чинності 01 жовтня того ж року.
Приписами частини 1 статті 2 Закону 2 встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України (92-15), законів України “Про державну службу” (3723-12), “Про прокуратуру” (1789-12), “Про статус народного депутата України” ( 2790-12 ), “Про Національний банк України” (679-14), “Про Кабінет Міністрів України” (2591-17), “Про дипломатичну службу” (2728-14), “Про службу в органах місцевого самоврядування” ( 2493-14 ), “Про судову експертизу” (4038-12), “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (796-12), “Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів” (540/97-ВР), “Про наукову і науково-технічну діяльність” (1977-12), “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (2262-12), “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (1058-15), “Про пенсійне забезпечення” (1788-12), “Про судоустрій і статус суддів” (2453-17), Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року “Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України” (379/95-ВР), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Приписами пункту 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону 2 передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (1058-15) та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Приписами пункту 6 Прикінцевих і перехідних положень Закону 2 приписи статті 85 Закону, на підставі якого позивачу призначали пенсію, доповнено частиною 3 такого змісту.
«Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, 
підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
Пенсію призначили до набрання чинності Законом 2, а розмір на день набрання ним чинності не перевищував величини десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Отже, суд зробив такі висновки: якщо на 01 жовтня 2011 року пенсія перевищила величину десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, то розмір не зменшується; виплата таких пенсій у наступних періодах здійснюється без врахування перерахунків до тих пір, поки розмір не відповідатиме величині десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (така залежність обумовлена тим, що величина прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, періодично змінюється (протягом року декілька разів)).
Безумовно, держава обмежила розмір виплати пенсії пенсіонерам, яким після перерахунків, передбачених законодавством, що проведенні після 01 жовтня 2011 року, розмір перевищував величину десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Мова про обмеження конституційного права, що встановлено приписами частин 1-2 статті 46 Конституції України.
Цією нормою права передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. 
Приписами статті 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
На час прийняття Закону 2 в країні не діяв воєнний і надзвичайний стан.
Підсумовуючи, суд зробив висновок, що приписи частини 1 статті 2 та пункту 6 Прикінцевих і перехідних положень Закону 2 (в частині внесення змін до статті 85 Закону) суперечать сукупності статей 46 і 64 Основного Закону. 
Приписами частини 4 статті 7 КАС України встановлено, що якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. 
Тому Управління допустило протиправні дії, обмеживши виплату нарахованої пенсії максимальною величиною з 01 березня 2017 року.
З 24 лютого 2022 року в країні дії воєнний стан (загальновідомий факт).
Під час дії воєнного стану не приймали закон про обмеження виплати нарахованої суми пенсії особам, яким її призначили відповідно до приписів Закону. 
Тому протиправні дії відповідача тривають досі.
Водночас суд проаналізує законодавство на предмет припинення дії обмеження виплати нарахованої суми пенсії.
Так, приймаючи норму права про обмеження виплати пенсії, законодавець не зазначив час його дії, що неприпустимо з урахуванням такого конституційного принципу як верховенство права (ст.8 Основного Закону).
Мова про такий аспект цього принципу як правова визначеність.
24 грудня 2015 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі – Закон 3), який набрав чинності з 01 січня 2016 року.
Приписами пункту 25 Закону 3 передбачено наступне.
“Частину першу статті 2 Закону України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 12-13, ст. 82) доповнити реченням такого змісту: “Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України “Про прокуратуру”, “Про статус народного депутата України”, “Про Національний банк України”, “Про Кабінет Міністрів України”, “Про дипломатичну службу”, “Про службу в органах місцевого самоврядування”, “Про судову експертизу”, “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, “Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів”, “Про наукову і науково-технічну діяльність”, “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, “Про пенсійне забезпечення”, “Про судоустрій і статус суддів”, Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року “Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України”, не може перевищувати 10740 гривень”. 
Друге речення частини 1 статті 2 Закону 2 має такий же смисловий зміст, як і перше, окрім двох особливостей.
Дію обмеження виплати суми пенсії визнано як тимчасовий захід до 31 грудня 2016 року.
Максимальна велична розміру виплати пенсії набула сталості у числовому значенні (10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, станом на 01 січня 2016 року).
До внесення змін до Закону 2 максимальний розмір виплати пенсії змінювався залежно від розміру прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність, котрий змінювали упродовж року декілька разів. 
Таким чином уподовж 2016 року Пенсійний фонд України керувався приписами другого речення частини 1 статті 2 Закону 2. 
06 грудня 2016 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі – Закон 4), який набрав чинності з 01 січня 2017 року.
Приписами пункту 34 Закону 4 передбачено наступне.
“У другому реченні частини першої статті 2 Закону України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 12-13, ст. 82; 2016 р., № 5, ст. 50) слова і цифри “у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року” замінити словами і цифрами “по 31 грудня 2017 року””.
Отже, дію обмеження виплати пенсії визнано як тимчасовий захід до 31 грудня 2017 року.
Тому уподовж 2017 року Пенсійний фонд України керувався приписами другого речення частини 1 статті 2 Закону 2. 
З того часу законодавець не продовжував дію обмеження.
Загалом припис другого речення частини 1 статті 2 Закону 2 суперечить Конституції України з тих же підстав, що і припис першого речення цієї ж норми права, про що суд зробив висновок вище за текстом. 
Отже, позов належить задовільнити. 
Правовий висновок суду не узгоджується з правовим висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 24 червня 2020 року у аналогічній справі №580/234/19.
Верховний Суд зробив такий висновок.
«Таким чином, пункт 2 розділу ІІ Закону № 3668-VI в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
Оскільки на момент набрання чинності Законом №3668-VI пенсія ОСОБА_1 не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, колегія суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду приходить до висновку, що на позивача не поширюються норми пункту 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 3668-VI.»
Відмінність правових висновків судів обумовлена наступним.
Верховний Суд не аналізував приписи частини 1 статті 2 і пункту 6 Перехідних і прикінцевих положень Закону 2 з урахуванням змін, які внесені Законом 3 та Законом 4, на предмет конституційності.
Верховний Суд не проаналізував внесення змін до згаданої норми права на предмет встановлення строку дії обмеження виплати нарахованої суми пенсії.
Суди по-різному розтлумачили приписи пункту 2 Перехідних і прикінцевих положень Закону 2.
Відповідно до приписів частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд переконаний, що під поняттям «суд має враховувати» треба розуміти ознайомлення та осмислення.
У разі непогодження з висновком Верховного Суду, яке ґрунтується на аналізі норм права, котрі не враховувались ним (статті 8, 46, 64 Конституції України), суд вправі прийняти інше рішення, детально пояснивши мотиви незгоди.
Цим правом суд і скористався.
Судові витрати становлять сплату судового збору у сумі 1211,20 грн (а.с.6)
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовільнити позов ОСОБА_1 .
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо обмеження виплати нарахованої суми пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2017 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код 20632802; вул.Соборна,7А м.Кропивницький Кіровоградська область) виплатити ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) нараховані кошти за період з 01 березня 2017 року у сумі, що перевищувала обмеження суми пенсії максимальною величиною, і виплачувати пенсію у нарахованій сумі, не обмежуючи граничною величиною. 
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості за один місяць.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ