21 липня 2026 року

Справа № 642/3522/26
Провадження № 2/642/1758/26
РІШЕННЯ
Іменем України

21 липня 2026 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого – судді Цибульської С.В.,
за участю: секретаря судового засідання – Бочарової Д.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», комунальне некомерційне підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», про стягнення неправомірно отриманої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2026 до Холодногірського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», комунальне некомерційне підприємства Харківської обласної Ради «Обласна клінічна лікарня», про стягнення неправомірно отриманої пенсії, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача неправомірно отриману пенсію за період з 06.09.2022 по 31.03.2025 в розмірі 175 020,31 грн.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як особа з інвалідністю з дитинства. Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12ААВ № 341323 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю III групи з 06.09.2022 по 30.09.2024. Згідно з випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12ААГ № 322614 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю II групи з 18.04.2024. по 30.04.2026. 03.03.2025 від комунального закладу охорони здоров?я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Харківської обласної державної адміністрації надійшли довідки № № 58, 59, в яких зазначено, що 23.12.2024 розширеною експертною комісією № 1 закладу ОСОБА_1 заочно проведені медико-соціальні експертизи, за результатами яких не визнано особою з інвалідністю, починаючи з 06.09.2022 та з 18.04.2024, рішення міжрайонної Слобідської медико-соціальної експертної комісії скасовані. Враховуючи викладене право на подовження виплати пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058 у ОСОБА_1 відсутнє. Таким чином, по пенсійній справі ОСОБА_1 з 06.09.2022 по 31.03.2025 виникла переплата пенсії у розмірі 175 020,31 грн. Відповідна сума є надміру сплаченою та підлягає обов`язковому поверненню на рахунок Пенсійного фонду України пенсіонером добровільно або стягуються в судовому порядку. 11.03.2025 листом № 2000-0307-8/37453 ОСОБА_1 було повідомлено про виникнення переплати та необхідність повернення коштів на розрахунковий рахунок Пенсійного фонду України. На момент звернення до суду кошти на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не надходили.
Ухвалою суду від 07.05.2026 провадження у справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачеві строк на подання відзиву на позовну заяву.
03.06.2026 до суду від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Семенових О.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Так, представник відповідача зазначає у відзиві на позовну заяву, що ОСОБА_1 пройшовши у 2021 році огляд міжрайонною Харківською МСЕК первинно отримав 3 групу інвалідності з дитинства з 17.10.2021 на строк до 01.10.2022, що підтверджується висновком про час настання інвалідності № 1253 від 04.10.2021 та довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААБ № 753623. Згідно з висновком про час настання інвалідності № 1253 від 04.10.2021 міжрайонної Харківської МСЕК під час огляду встановлено, що ОСОБА_1 «міг бути інвалідом до 18 років». 09.09.2022 ОСОБА_1 повторно отримав 3 групу інвалідності з 06.09.2022 року на строк до 01.10.2024, що підтверджується довідкою до акту огляду міжрайонного Слобідського МСЕК серії 12ААВ № 341223. Причина інвалідності – інвалід з дитинства. 18.04.2024 року ОСОБА_1 отримав другу групу інвалідності з 18.04.2024 на строк до 01.05.2026, що підтверджується довідкою до акту огляду міжрайонного Слобідського МСЕК серії 12ААГ № 322614. 01.01.2025 під час особистого відвідування ГУ ПФУ в Харківській області останньому стало відомо про те, що він позбавлений права на пенсійні виплати у зв`язку з тим, що КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» скасовано рішення міжрайонної Слобідської МСЕК про визнання його інвалідом. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/11981/25 від 22.08.2025 визнано протиправним та скасовано рішення КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», яким скасовані рішення міжрайонної Слобідської МСЕК від 09.09.2022 щодо встановлення ОСОБА_1 третьої групи інвалідності, інвалід з дитинства, на строк до 01.10.2024 року, та рішення міжрайонної Слобідської МСЕК від 18.04.2024 щодо встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності, інвалід з дитинства, строком до 01.05.2026 року. Визнано протиправною та скасовано довідку про невизнання інвалідом ОСОБА_1 (форма первинної облікової документації № 167/о) від 23.12.2024 № 58 та довідку про невизнання інвалідом ОСОБА_1 (форма первинної облікової документації № 167/о) від 23.12.2024 № 59, що видані КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи». Зазначене рішення суду набрало законної сили 23.09.2025.
Представник відповідача вказує у відзиві на позову заяву, що 27.11.2025 КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» листом із вих. №01-13/856 направлено на ім`я начальника ГУ ПФУ в Харківській області лист, яким офіційно повідомлено про визнання протиправною та скасування довідки про невизнання інвалідом ОСОБА_1 від 23.12.2024 року № 58 та довідки про невизнання інвалідом ОСОБА_1 № 59, що видані КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», які раніше направлялись з метою призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 . Останнім підтверджена відсутність правових підстав для позбавлення ОСОБА_1 права на пенсійні виплати. Відтак, позивач необгрунтовано вважає, що кошти, які заявлені до стягнення, відносяться до категорії «надміру сплаченої пенсії», адже правова підстава, на якій грунтувалось рішення про припинення виплати пенсії, а саме надходження до пенсійного органу довідок про невизнання інвалідом від 23.12.2024 року № 58 та від 23.12.2024 року № 59 відпала та відповідні довідки були скасовані в судовому порядку. Позивачу достовірно відомо про те, що ОСОБА_1 звертався до суду з приводу оскарження вищевказаних довідок про невизнання інвалідом, адже відповідач неодноразово звертався до позивача з заявами про врегулювання ситуації з поновленням виплати пенсії на підставі ухваленого рішення суду. Проте, позивач навмисно не повідомив суду вищезазначених обставин з метою введення останнього в оману щодо об`єктивних обставин цієї справи. Більше того, 06.03.2026 ОСОБА_1 особисто звернувся до відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про поновлення виплати пенсії з 23.12.2024 на підставах, викладених вище. Відділом перерахунку пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ухвалено рішення № 204750010602 від 13.03.2026, яким відмовлено у поновлені виплати пенсії у зв`язку з тим, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2025 у № 520/11981/25 не містить зобов`язань, покладених на органи Пенсійного фонду України щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що призначенню пенсії передувала неправомірна поведінка відповідача або ним були надані неправдиві документи для призначення або перерахування пенсії.
Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору правом на подання пояснень щодо позову та відзиву на позовну заяву не скористалися.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд зазначає таке.
Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю з дитинства.
Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12ААВ № 341323 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю III групи з 06.09.2022 по 01.10.2024. 
Згідно з випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12ААГ № 322614 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю II групи з 18.04.2024. по 01.05.2026.
Відповідно до копії довідки про невизнання інвалідом № 58, виданої КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», на підставі заочного огляду від 23.12.2024 ОСОБА_1 не визнаний інвалідом з 18.04.2024, рішення Слобідської міжрайонної МСЕК скасовано.
Як вбачається з копії службової записки заступника начальника відділу опрацювання документації № 1 ОСОБА_1 було зайво виплачені суми пенсії у сумі 175 020,31 грн.
Відповідно до листа начальника відділу перерахунку пенсій № 1 ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.03.2025 № 2000-0307-8/37453 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що 03.03.2025 від КЗОЗ «обласний центр-медико-соціальної експертизи» Харківської обласної державної адміністрації надійшли довідки № 58 та № 59, в яких зазначено, що з 23.12.2024 розширеною експертною комісією № 1 закладу ОСОБА_1 заочно проведені медико-соціальні експертизи, за результатами яких ОСОБА_1 не визнано особою з інвалідністю з 06.09.2022 та з 18.04.2024, рішення міжрайонної Слобідської МСКЕ скасовані. ОСОБА_1 запропоновано повернути надміру виплачену суму пенсії за період з 06.09.2022 по 31.03.2025 у розмірі 175 020,31 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б)загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок).
У розділі ІІ Порядку встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. 
Згідно із п. 2.2. до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи.
Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку).
Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Згідно з п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже Законом встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником.
Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.
Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а, від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17.
Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у постанові від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695.
Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Такі висновки суду узгоджуються з правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №173/424/17, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. 
В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Як вбачається з рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2025 у справі № 520/11981/25, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до комунального закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи», комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» про визнання протиправним та скасування рішення, за результатами розгляду якої судом визнано протиправним та скасовано рішення КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», яким скасовані рішення міжрайонної Слобідської МСЕК від 09.09.2022 щодо встановлення ОСОБА_1 третьої групи інвалідності, інвалід з дитинства, на строк до 01.10.2024 та рішення міжрайонної Слобідської МСЕК від 18.04.2024 щодо встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності, інвалід з дитинства, на строк до 01.05.2026; визнано протиправною та скасовано довідку про невизнання інвалідом ОСОБА_1 від 23.12.2024 № 58, та довідку про невизнання інвалідом ОСОБА_1 від 23.12.2024 № 59, що видані КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи».
Вказане рішення суду жодним з відповідачів не оскаржувалось та набрало законної сили 23.09.2025.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Оскільки довідки № № 58, 59, видані КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», в яких зазначено, що 23.12.2024 розширеною експертною комісією № 1 закладу ОСОБА_1 заочно проведені медико-соціальні експертизи, за результатами яких не визнано особою з інвалідністю, починаючи з 06.09.2022 та з 18.04.2024, скасовані рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2025, правова підстава, на яку посилається позивач як на підтвердження переплати сум пенсії відповідачу ОСОБА_1 за період з 06.09.2022 по 31.03.2025 у розмірі 175 020,31 грн, відсутня.
Інших належних доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку позивача чи надання відповідачем завідомо неправдивих даних або підроблених документів, які стали підставою для переплати пенсії, чи зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії, позивачем надано не було, як і відсутні докази на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії чи саму виплату пенсії здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною.
Отже суду не надано та матеріали справи не містять відомостей на підтвердження факту подання відповідачем до органу Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів або доказів того, що рішення про призначення пенсії прийнято чи пенсію виплачено надміру внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а тому суд доходить висновку, що здійснені позивачем на користь відповідача пенсійні виплати не підлягають поверненню, з огляду на що позовні вимог задоволенню не підлягають.
Враховуючи те, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-81, 141, 178, 263-265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», комунальне некомерційне підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», про стягнення неправомірно отриманої пенсії відмовити.
Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем як фактично понесені.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 21.07.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач – Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, код ЄДРПОУ 14099344, адреса місцезнаходження: м. Харків, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, під`їзд 3, поверх 2.
Третя особа-1: комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», код ЄДРПОУ 03327753, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Літературна, буд. 6.
Третя особа-2: комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», код ЄДРПОУ 02003563, адреса місцезнаходження: м. Харків, пр-т Незалежності, буд. 13. 
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Світлана ЦИБУЛЬСЬКА