Справа № 509/2976/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2026 року с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.,
за участю секретаря судового засідання: Пронози І.В.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку окремого провадження в залі суду цивільну справу № 509/2976/26 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Таїрівська селищна рада Одеського району Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за законом по ст.1264 ЦК України, та яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Мірошниченко Н.М. за прийняттям спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка, ОСОБА_3 , з яким вона продовжувала проживати однією сім`єю в їхній спільній квартирі після розірвання шлюбу в 2015 р. до смерті чоловіка, однак нотаріус письмово роз`яснила їй, що для підтвердження вказаного факту необхідно звернутися до суду та встановити факт, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за законом по ст.1264 ЦК України, який проживав зі спадкодавцем однією сім?єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.
Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.05.2026 р. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку окремого провадження.
В судовому засіданні заявниця підтвердила, що проживала з ОСОБА_3 у шлюбі з 30.10.1998 р. до його смерті, дітей у них не було. Не дивлячись на розірвання шлюбу в 2015 р., коли вона на емоціях звернулася до суду, бо чоловік почав пити, вони як і раніше жили однією сім?єю як чоловік та дружина, вели спільно домогосподарство, робили ремонт у квартирі.
Представник заявниці, адвокат Матяжова О.В., підтримала заяву з підстав наведених в ній та за наявності письмових доказів щодо постійного спільного проживання в одній квартирі заявниці та ОСОБА_3 та ведення спільного домогосподарства, а також зазначила про необхідність допиту свідків, про що подавалася відповідна заява разом із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Представник заінтересованої особи, Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області, в судове засідання жодного разу не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце їх проведення належним чином, заяв чи клопотання до суду від заінтересованої особи не надходило, було сповіщено належним чином двічі, а тому на підставі ст. 223 ЦПК України за таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника заінтересованої особи.
В судове засідання з`явилися свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили, що ОСОБА_1 з 1980 років проживала зі своїм чоловіком - ОСОБА_3 , та не дивлячись на їхнє розірвання шлюбу в 2015 році, продовжували жити разом, як чоловік та дружина, до самої його смерті в 2021 р.
Так, свідок ОСОБА_4 зазначила, що проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 1979 р., та ОСОБА_6 є її сусідкою, будинок одноповерховий, їхні квартири розташовані через одна від одної. Вона підтвердила, що ОСОБА_6 проживала зі своїм чоловіком, ОСОБА_3 , приблизно з 1980-х роках, жили разом із сином заявниці (який не є сином ОСОБА_3 ) та його сім`єю, та не дивлячись на розірвання шлюбу через те, що чоловік почав пити, продовжували жити разом та вести спільний побут та домогосподарство, разом були на усіх святах, разом робили ремонт у квартирі (зробили більше кімнат у квартирі за рахунок добудови).
Свідок ОСОБА_5 зазначила, що проживає в квартирі АДРЕСА_2 з 1982 року, та ОСОБА_6 є її сусідкою. Вона також підтвердила, що ОСОБА_6 проживала зі своїм чоловіком - ОСОБА_3 , приблизно з кінця 80-х років минулого сторіччя, жили разом із сином заявниці (який не є сином ОСОБА_3 ) та його сім`єю, та не дивлячись на розірвання шлюбу через те, що чоловік почав випивати, продовжували жити разом та вести спільний побут та домогосподарство, разом були на усіх святах, робили ремонт.
Представник заявниці ОСОБА_1 , адвокат Матяжова О.В., також доповнила свої пояснення, звернувши увагу суду на той факт, що рішення про розірвання шлюбу заявниці та її чоловіка було ухвалено судом в 2015 році за відсутності сторін, тобто фактично на підставі даних, зазначених у позовній заяві, без безпосередньої участі заявниці та її чоловіка.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 згідно паспорту народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області та згідно витягу з реєстру територіальної громади з 17.03.1988 р. проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно штампів у паспорті з 30.10.1998 р. по 25.12.2015 р. перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 . 
ОСОБА_3 згідно паспорту народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Ананьїв Одеської області та з 1998 р. мешкав за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно штампу у паспорті 30.10.1998 р. перебував у шлюбі з ОСОБА_7 .
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 24.02.2026 р. заповіти від імені ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: м.Ананьїв Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1 ), відсутні. Та згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.02.2026 р. приватним нотаріусом Мірошниченко Н.М. зареєстровано спадкову справу за №75261012 за даними спадкодавця: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: м.Ананьїв Подільського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав від 18.09.2025 р. ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/3 квартири АДРЕСА_4 , та згідно Розпорядження органу приватизації від 13.03.2003 р. №172921 вказана квартира була передана у спільну часткову власність ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в рівних частках та було видано свідоцтво про право власності від 13.03.2003 р. про те, що квартира належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в рівних частках.
Згідно довідки з відділу реєстраційно-сервісних послуг Управління ЦНАП «Таїровської селищної ради» від 04.11.2025 р. про осіб зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_3 ? до складу зареєстрованих осіб входить: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (їхні діти та онуки заявниці). 
Згідно свідоцтва про шлюб 30.10.1998 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції (актовий запис №959) було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , та прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу стала - ОСОБА_12 . 
Згідно судового рішення від 25.12.2015 р. по справі №520/16804/15-ц шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції 30 жовтня 1998 року, актовий запис № 959 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано, після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище « ОСОБА_12 ».
Частиною 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, при цьому перелік таких юридичних фактів містить ч.1 ст.315 ЦПК України, однак він не є вичерпним, адже відповідно до ч.2 цієї ж статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно із статтею 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню - не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Статтею 1217 ЦК України передбачено - спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як 5-ть років до часу відкриття спадщини.
Відповідно ч.ч.2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Як встановлено ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. 
Згідно до ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
За приписами ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідне заявнику для прийняття спадщини після спадкодавця, адже ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за законом по ст.1264 ЦК України, як особа, що проживала з ним однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), та інших спадкоємців у ОСОБА_3 за законом немає.
Факт постійного проживання ОСОБА_1 зі своїм чоловіком, ОСОБА_3 , після розірвання з ним шлюбу в 2015 р., однією сім`єю впродовж останніх п`яти років до його смерті в 2021 р. підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, спільними фотознімками та показаннями свідків, аналізуючи які, суд дійшов висновку щодо доведеності заявленого факту та відсутності жодних сумнівів щодо встановлених висновків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,13,263,265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 17.08.2026 року. 

Головуючий: Є. М. Панасенко