Справа № 202/4963/26
Провадження № 2/202/4541/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

7 серпня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Щербини В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно, -
В С Т А Н О В И В:
25.05.2026 року, через систему «Електронний суд», представник позивача, адвокат Ільїна В,Ю., в інтересах позивачів звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпра із позовом до відповідача, в котрому просила визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2026 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи.
Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 28.05.2026 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно, до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.
В обґрунтування позову представником позивачів зазначено, що згідно свідоцтва про право власності, виданого 10.05.2002 року Виконавчим комітетом Авдіївської міської ради Донецької області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
На свідоцтві про право власності на житло міститься реєстраційний напис про те, що визначена спірна квартира зареєстрована в рівних частках за  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 15.05.2002 року, за реєстровим номером №4995.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Згідно заповіту, складеного ОСОБА_4 19.03.2013 року, остання заповіла квартиру за адресою: АДРЕСА_1 дочці ОСОБА_1 та сину ОСОБА_2 .
Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири  АДРЕСА_2 , загальною площею 69,90 кв.м., житловою площею 44,10 кв.м.
Після смерті співвласника зазначеної квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , дочка померлої ОСОБА_1 , та син померлої ОСОБА_2 прийняли у спадщину частку квартири. 
Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , витягом з ДРАЦС громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00039103349 від 01.04.2023 року. 
Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та померлою ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 . 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на 1/2 квартири звернулися до державного нотаріуса Вишневої державної нотаріальної контори Філатової І.І., проте постановою від 26.01.2026 №/02-14/02-31 їм було відмовлено у зв`язку із тим, що БТІ знаходиться на непідконтрольній території, тому за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутня можливість перевірити факт виникнення права власності та наявність паперового підтвердження, а саме, інформаційну довідку про підтвердження права власності на нерухоме майно за померлою особою. 
Зазначені обставини виключають можливість позасудового отримання правовстановлюючого документу на належну позивачам квартиру. 
З метою подальшої реалізації прав власників щодо звернення за відшкодуванням шкоди завданої країною-агресором, позивачі звернулися через ЦНАП до державного реєстратора за внесенням відомостей про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, проте рішенням державного реєстратора №82888625 від 17.01.2026 року було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно через те, що всі архівні інвентаризаційні справи на об`єкти нерухомості Донецької БТІ розташовані в місті Ясинувата та з 2014 року по теперішній час знаходяться на тимчасово окупованій території, тому наразі немає можливості надавати інформацію про реєстрацію права власності на нерухоме майно станом на 01.01.2013р., оскільки місто поки що перебуває в окупації.
Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були здійснені всі передбачені законодавством дії для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно. Станом на момент подачі позову вони з незалежних від них причин не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд.
Позивачем ОСОБА_3 також були здійснені всі передбачені законодавством дії для реєстрації його права власності на 1/2 частину спірної квартири.
З урахуванням наведеного, представник позивачів просила визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право власності по 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 за кожним; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачі у судове засідання не з`явилися. Від їх представника, адвоката Ільїної В.Ю., через систему «Електронний суд», надійшла заява, в котрій остання просила провести розгляд справи без її та позивачів участі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явилася. Через систему «Електронний суд» подала заяву, в котрій просила провести розгляд справи без участі представника Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.
З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідивши нотаріально засвідчену копію правовстановлюючого документу, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності, виданого 10.05.2002 року Виконавчим комітетом Авдіївської міської ради Донецької області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
На свідоцтві про право власності на житло міститься реєстраційний напис про те, що визначена спірна квартира зареєстрована в рівних частках за  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 15.05.2002 року, за реєстровим номером №4995.
З метою подальшої реалізації прав власників щодо звернення за відшкодуванням шкоди завданої країною-агресором, позивачі звернулися через ЦНАП до державного реєстратора Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області Корнєєвої Л.А. з заявою про внесення відомостей про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області ОСОБА_5 №82888625 від 17.01.2026 року ОСОБА_3 відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно через те, що всі архівні інвентаризаційні справи на об`єкти нерухомості Донецької БТІ розташовані в місті Ясинувата та з 2014 року по теперішній час знаходяться на тимчасово окупованій території, тому наразі немає можливості надавати інформацію про реєстрацію права власності на нерухоме майно станом на 01.01.2013р., оскільки місто поки що перебуває в окупації.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату подання цього позову триває.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 року №376, м. Авдіївка, що відноситься до Авдіївської міської територіальної громади Донецької області, включено до території активних бойових дій, а місто Донецьк, яке входить до Донецького району Донецької області, віднесено до тимчасово окупованої російською федерацією території України.
Наведені обставини унеможливлюють зареєструвати право власності на вказаний житловий будинок в єдиній державній інформаційній системі з відомостями про право на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти/суб`єкти цих прав, затвердженій в Україні з 01.01.2013 року, у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З приписів статті 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. 
Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Встановивши, що згідно свідоцтва про право власності, виданого 10.05.2002 року Виконавчим комітетом Авдіївської міської ради Донецької області, ОСОБА_3 є власником 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання за ним права власності на 1/2 частині спірної квартири, оскільки позивачем ОСОБА_3 було доведено його право власності на вказану частину квартири.
Щодо визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2  в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4  права власності по 1/4 частині квартири за адресою:  АДРЕСА_1 за кожним, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 .
Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулися до державного нотаріуса Вишневої державної нотаріальної контори Філатової І.І. із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .
Згідно свідоцтва про право власності, виданого 10.05.2002 року Виконавчим комітетом Авдіївської міської ради Донецької області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
На свідоцтві про право власності на житло міститься реєстраційний напис про те, що визначена спірна квартира зареєстрована в рівних частках за  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 15.05.2002 року, за реєстровим номером №4995.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Згідно заповіту, складеного ОСОБА_4 19.03.2013 року, остання заповіла 1/2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 дочці ОСОБА_1 та сину ОСОБА_2 .
Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належну їй частину квартири  АДРЕСА_2 , загальною площею 69,90 кв.м., житловою площею 44,10 кв.м.
Після смерті співвласника зазначеної квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , дочка померлої ОСОБА_1 та син померлої ОСОБА_2 прийняли у спадщину частку квартири.
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00039103349 від 01.04.2023 року, 26.12.1987 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; ОСОБА_6 присвоєно прізвище ОСОБА_8 . Крім того, факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 .
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом по 1/4 частині квартири звернулися до державного нотаріуса Вишневої державної нотаріальної контори Філатової І.І., проте постановою від 26.01.2026 №/02-14/02-31 їм було відмовлено у зв`язку із тим, що БТІ знаходиться на непідконтрольній території, тому за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутня можливість перевірити факт виникнення права власності та наявність паперового підтвердження, а саме, інформаційну довідку про підтвердження права власності на нерухоме майно за померлою особою.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2  права власності по 1/4 частині спірної квартири за адресою:  АДРЕСА_1 за кожним, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .
Керуючись ст. ст.4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою:  АДРЕСА_1 , загальною площею 69,90 кв.м., житловою площею 44,10 кв.м.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 по 1/4 частині, за кожним, на квартиру за адресою:  АДРЕСА_1 , загальною площею 69,90 кв.м., житловою площею 44,10 кв.м. за кожним.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення додаткового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.