РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року	Справа № 495/586/26	
 	Номер провадження 2/495/1106/2026	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово – судді Мишка В.В.,
при секретарі судового засідання Федоровій Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитними договорами, 
В С Т А Н О В И В:
АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 28.01.2026 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 42 718 грн. 35 коп.
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
05.01.2018 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №200955940901 відповідно до якого відповідачу видано кредит у розмір 12 925,97 грн. 
20.03.2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1001840470101 відповідно до якого відповідачу видано кредит у розмір 20000 грн. 
Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на 24.11.2025 склала: 
- по кредитнму договору від 05.01.2018 №200955940901 – 20 089 грн., з яких: 12 925,97 грн. – заборгованість за кредитом; 7 163,03 грн. – заборгованість процентами;
- по кредитнму договору від 20.03.2021 №1001840470101 – 22 629,35 грн., з яких: 13 056,75 грн. – заборгованість за кредитом; 4,6 грн. – заборгованість процентами; 9 568 грн. – заборгованість за комісією. 
Позивач направляв на адресу місця проживання відповідача, яку останній зазначив у анкеті на отримання кредиту письмову вимогу (повідомлення), проте заборгованість не погашена. На підставі вказаного позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості та процесуальні витрати.
Рух справи у суді 
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 04.02.2026 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі посилаючись на обставини, які зазначені в позові, просив задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його вісутність, вказав, що з позовними вимогами згоден частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту. В частині стягнення заборгованості по процентам та комісії просив відмовити, оскільки в період з 01.03.2022 року по 29.01.2024 року був військовослужбовцем та був звільнений від сплати процентів та комісії. 
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, відзив, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.
Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування
Судом встановлено, що 05.01.2018 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №200955940901 відповідно до якого відповідачу видано кредит у розмір 12 925,97 грн. 
20.03.2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1001840470101 відповідно до якого відповідачу видано кредит у розмір 20000 грн. 
Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, в результаті чого утворилася заборгованість перед позивачем.
Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як вбачається з матеріалів справи АТ «ПУМБ» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, останній отримав кредитні кошти.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що внаслідок невиконання умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість перед АТ «ПУМБ», по кредитнму договору від 05.01.2018 №200955940901 – 20 089 грн., з яких: 12 925,97 грн. – заборгованість за кредитом; 7 163,03 грн. – заборгованість процентами; по кредитнму договору від 20.03.2021 №1001840470101 – 22 629,35 грн., з яких: 13 056,75 грн. – заборгованість за кредитом; 4,6 грн. – заборгованість процентами; 9 568 грн. – заборгованість за комісією. 
Розмір вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком та випискою по рахунку.
З метою досудового врегулювання спору відповідачу було надіслано письмову вимогу про сплату заборгованості, однак заборгованість за кредитними договороми відповідачем не була погашена.
Судом, встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договорами, кредитні кошти не повернув.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 01.03.2022 року по 16.06.2022 року перебував на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , та у період з 19.08.2022 року по 29.01.2024 року перебував на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобовязаного серії НОМЕР_3 .
Дані обставини беззаперечно встановлені в судовому засіданні та сумніву у суду не викликають.
Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу.
В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики.
Відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібрідними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб, або держави».
Таким чином, на відповідача ОСОБА_1 поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом, а позивач АТ «ПУМБ» під час дії особливого періоду не мали права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 р. у справі № 502/1438/18.
Згідно нданого позивачем розрахунку заборгованості за процентами за кредитним договором №20095594901 від 05.01.2018 року, позивачем нараховувались проценти з 10.01.2018 року по 10.03.2023 року. 
Враховуючи докази проходження військової служби відповідачем ОСОБА_1 у період з 01.03.2022 по 29.01.2024 та дію положень на нього пільг визначених п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вимоги позивача про сплату відсотків на вимогах Закону не ґрунтуються та їм не відповідають, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме стягнення суми заборгованості по процентах за період з 10.01.2018 року по 10.02.2022 року у розмірі 1 352 грн 49 коп. 
Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією по кредитному договору №1001840470101 від 20.03.2021, з огляду на наступне.
Відносини, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян регулюються, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів».
Положення Закону України «Про захист прав споживачів» від 19.05.1991 року з наступними змінами, у взаємозв`язку із положеннями ст. 42 ч.4 Конституції України, треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником /споживачем/ за договором про надання споживчого кредиту, що виникають, як під час укладення, так і виконання такого договору (рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі №15-рп/2011).
Відповідно до п. п. 3.1, 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10.05.2007 року № 168 (далі-Правила), у кредитному договорі або додатку до нього банки повинні надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначивши, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення. Банки також зобов`язанні в кредитному договорі зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу, обґрунтувати вартість супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо).
Разом з тим, відповідно до п.3.6 Правил, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банка за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо) або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє споживач з метою встановлення, зміни чи припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Держава має сприяти забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри у суспільстві.
Споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму. Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть внаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визнання особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору (рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі №15-рп/2011).
Споживач може і не знати, що при оформленні кредитного договору він оформив з банком непотрібну йому послугу.
Тому держава повинна забезпечувати захист громадян, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах.
Зважаючи на викладене, суд відмовляє у позові, в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 9 568 грн. 
Таким чином, зваживши у сукупності надані АТ «ПУМБ» докази по справі, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 200955940901 від 05.01.2018 року в розмірі 14 278,46 гривень, з яких: 12 925,97 грн. – заборгованість за кредитом; 1 352,49 грн. – заборгованість процентами (за період з 10.01.2018 року по 10.02.2022 року); за кредитним договором № 1001840470101 від 20.03.2021 року в розмірі 13 061,35 грн., з яких: 13 056,75 грн. – заборгованість за кредитом; 4,60 грн. – заборгованість процентами, а в задоволенні інших позовних вимог необхідно відмовити.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції №106 від 14.01.2026 вбачається, що при пред`явленні позову АТ «ПУМБ» сплатило судовий збір у розмірі 2 662 гривні 40 копійок.
Оскільки позов АТ «ПУМБ» задоволено частково, а саме на 58,53 % (27 335,21 / 42 718,35 х 100), то суд вважає за необхідне стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 703 гривень 40 копійки (2 662,40 х 63,98%) грн.
Відповідно до пункту 13 статті 5 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» ОСОБА_1 , як учасник бойових дій (УБД №621722) користується пільгами щодо сплати судового збору, а тому сплачений АТ « ПУМБ» судовий збір за подання позову у розмірі 1 703,40 грн. має бути компенсовано за рахунок коштів Державного бюджету України у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст.4, 5, 14, 12-13, 81, 128, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, - 
У Х В А Л И В:
Позов АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 користь АТ «Перший Український Міжнародний банк», заборгованість у сумі 27 335,21 грн., яка складається з:
-за кредитним договором № 200955940901 від 05.01.2018 року в розмірі 14 278,46 гривень, з яких: 12 925,97 грн. – заборгованість за кредитом; 1 352,49 грн. – заборгованість процентами (за період з 10.01.2018 року по 10.02.2022 року); 
-за кредитним договором № 1001840470101 від 20.03.2021 року в розмірі 13 061,35 грн., з яких: 13 056,75 грн. – заборгованість за кредитом; 4,60 грн. – заборгованість процентами.
У задоволенні решти позовних вимог – відмвити. 
Витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 1 703,40 грн., компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Повний текст рішення складений 14.07.2026 року. 

Повне найменування сторін:
Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», адреса: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070, код ЄДРПОУ: 14282829.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Віталій МИШКО