КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 761/9713/24 Головуючий у суді першої інстанції -Притула Н.Г.
Номер провадження № 22-ц/824/12846/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря - Марченко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Притули Н.Г., у місті Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - Держпродспоживслужба), Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи (далі - Інститут) про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якому просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ Держпродспоживслужби від 19 лютого 2024 року № 124-К про її звільнення; поновити її на посаді директора Інституту; виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 лютого 2024 року до 15 березня 2024 року у розмірі 56 015,04 грн.
Позовну заяву ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона з 16 лютого 2022 року працювала директором Інституту на умовах укладеного між нею та Держпродспоживслужбою контракту строком на п`ять років.
Повідомленням від 31 січня 2024 року її попереджено про розірвання з нею контракту за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків за результатами проведеної перевірки. Підставою для проведення перевірки стало анонімне звернення, яке не підлягало розгляду.
Позивач не погодилась із висновками робочої групи та вважала, що її звільнення відбулося з порушенням трудового законодавства.
Наказом Держпродспоживслужби від 19 лютого 2024 року № 124-К її звільнено за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, який не містить відомостей про те, в чому полягало систематичне невиконання нею своїх обов`язків і які заходи дисциплінарного стягнення застосовувались до неї.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просила скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовувала тим, що суд першої інстанції безпідставно не дослідив і не надав оцінки поданим нею доказам, які підтверджують, що звернення від 05 жовтня 2023 року було анонімним (без підпису) на момент його розгляду робочою групою. Натомість суд необґрунтовано врахував інший варіант цього звернення вже з підписом, наданий відповідачем, не перевіривши його достовірність і не навівши мотивів, з яких відхилено її докази та прийнято докази відповідача.
Відзив відповідача також не спростовує факту відсутності підпису на первинному зверненні, а подане ним «підписане» звернення не містить належного обґрунтування його автентичності. Таким чином, висновки суду є передчасними та не підтверджені матеріалами справи.
Суд першої інстанції не надав оцінки доказам, які підтверджують недостовірність «анонімного» звернення, зокрема встановленню факту не існування вказаної в ньому адреси та одноразового використання електронної адреси заявника. Вказані обставини підтверджені матеріалами справи та довідкою з додатками, однак залишені судом без дослідження та мотивованого спростування.
Водночас районний суд безпідставно обмежився висновком, що перевірка адреси відправника не входить до повноважень отримувача звернення, не врахувавши, що наведені докази були спрямовані не на перевірку повноважень, а на оцінку достовірності самого звернення як доказу
Звернення ОСОБА_2 від 05 жовтня 2023 року містило повідомлення саме про можливі корупційні правопорушення, а не про оцінку діяльності її як керівника. Відповідно, воно підлягало розгляду у порядку Закону України «Про запобігання корупції».
Натомість відповідач, всупереч встановленому порядку та повноваженням діючої робочої групи, утвореної наказом від 14 березня 2023 року №170, без належних підстав сформував нову робочу групу наказом від 06 листопада 2023 року №782. Такі дії свідчать про відхилення від визначеної процедури розгляду повідомлень про корупційні ризики та призвело до ухвалення рішення без належного правового підґрунтя, що не було належно оцінено судом першої інстанції.
Крім того, звернення ОСОБА_2 не було розглянуте у встановленому Законом України «Про запобігання корупції» порядку: відсутні докази проведення попереднього розгляду повідомлення, інформування заявника про результати його розгляду, а також повідомлення про продовження строків чи подальший розгляд у порядку звернень громадян. 
На думку позивача такі обставини, у сукупності з відсутністю належного процесуального реагування, свідчать про порушення встановленої процедури та ставлять під сумнів достовірність і належність самого «анонімного звернення». 
Також, безпідставно залишився поза дослідженням та оцінкою з боку суду першої інстанції той факт, що розгляд фальсифікованого «анонімного звернення» проводився відповідачем у порядку, визначеному для розгляду звернень громадян, з порушенням приписів статей Закону України «Про звернення громадян».
При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів (ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян»). Однак, фальсифіковане «анонімне звернення» розглядалося відповідачем більше 70 днів. А сам розгляд звернення розпочався після видання 06 листопада 2023 року наказу, а це через 20 днів після його надходження.
Висновок суду першої інстанції про те, що вона не надала належних і допустимих доказів на спростування обставин, викладених у Протоколі та щодо відсутності порушень Контракту, є необґрунтованим та таким, що не відповідають матеріалам справи.
Так, до матеріалів справи долучені заперечення від 09 лютого 2024 року №130/II-08, якими повністю спростовуються висновки робочої групи щодо наявності порушень. Крім того, відповідач отримання цих заперечень не заперечував, однак не надав їм належної оцінки при ухваленні рішення про звільнення.
Також матеріали справи містять лист Київської міської профспілки працівників агропромислового комплексу від 05 лютого 2024 року №7, який підтверджує відсутність порушень у частині використання коштів та застосування положень колективного договору.
Зазначені докази судом першої інстанції не були належним чином досліджені та оцінені, мотивів їх відхилення у рішенні не наведено, що свідчить про неповноту судового розгляду та помилковість відповідних висновків.
Окремо звертає увагу на той факт, що Протокол засідання робочої групи, який в наказі № 124-K від 19 лютого 2024 року зазначений як підстава для її звільнення, є лише службовим документом, який відображає дії робочої групи, а висновки щодо можливої наявності чи відсутності порушень вимог законодавства не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють жодних правових наслідків та мають лише рекомендаційний характер.
16 вересня 2024 року від представника Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи - Голумбовського Д.Г. надійшов відзив, відповідно до якого просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що в Інституті відсутні будь-які документи, які підтверджують отримання, реєстрацію, визначення виконавця та розгляд звернення ОСОБА_2 .
У наявних матеріалах міститься лише саме звернення (без підпису) та копія довідки без номера і дати, а також додаток до неї. У цих документах викладено результати перевірки контактних даних заявника та електронної адреси, однак відсутні резолюції керівництва, накази чи інші розпорядчі документи, що підтверджують законні підстави для проведення таких дій.
Також в Інституті відсутні будь-які документи щодо підстав, порядку та доручення на здійснення перевірок, пов`язаних із зверненням.
Отже, належного документального підтвердження реєстрації та розгляду звернення не існує, а доводи позивача в цій частині є необґрунтованими та не підтверджені матеріалами справи.
Крім того, таке звернення не є предметом позову у даній справі.
Щодо технічних завдань у закупівлях вказує, що в межах процедури UA-2023-11-10-010096-а до них вносилися зміни, які не були оприлюднені, у зв`язку з чим закупівлю було відмінено. Повторна процедура UA-2023-11-27-016178-а містила аналогічне технічне завдання, яке не узгоджується з технічними характеристиками обладнання та передбачає виконання робіт, не підтверджених паспортами обладнання.
Отже, технічне завдання складено неналежним чином, що створює ризик оплати послуг, які фактично не відповідають технічним можливостям обладнання.
Посилання на право замовника самостійно визначати технічну специфікацію не виключає обов`язку забезпечити її об`єктивну відповідність реальним технічним характеристикам.
З урахуванням того, що Інститут акредитований за ДСТУ EN ISO/IEC 17025:2019, недотримання вимог до належного технічного обслуговування обладнання може створити ризики втрати акредитації та негативно вплинути на діяльність установи.
Щодо використання тест-систем із закінченим терміном придатності встановлено, що їх застосування обумовлене специфікою роботи лабораторій ДНДІЛДВСЕ та не може бути повністю замінене іншими методами контролю, що ставить під сумнів достовірність отриманих результатів.
Крім того, у колективному запереченні від 09 лютого 2024 року факти використання таких тест-систем фактично не заперечувалися.
Отже, наявні обставини свідчать про ризики недостовірності результатів досліджень і можливі негативні наслідки для діяльності установи.
Щодо закупівлі UA-2022-11-18-002293-а встановлено, що за її результатами 12 грудня 2022 року укладено договір № 265 між ДНДІЛДВСЕ та ТОВ «ЛАБКЕЙР МС» на поставку 215 наборів для діагностики губчастоподібної енцефалопатії ВРХ на базі тест-системи BetaPrion® BSE EIA.
Відповідно до вимог Закону України «Про ветеринарну медицину» ветеринарні препарати підлягають обов`язковій державній реєстрації до введення в обіг та використання. Однак, згідно зі службовою запискою Держпродспоживслужби, у період закупівлі відомості про державну реєстрацію зазначеного набору були відсутні в державному реєстрі ветеринарних препаратів.
Посилання у колективному запереченні на те, що вказаний набір є діагностичним засобом, а не ветеринарним препаратом, не узгоджується з вимогами чинного на той час законодавства у сфері ветеринарної медицини.
Таким чином, існують підстави вважати, що поставка та використання зазначених наборів здійснювалися без належної державної реєстрації.
Крім того, інформація про діагностичні набори, подані учасником у тендерній пропозиції, відсутня в Державному реєстрі ветеринарних лікарських засобів України, що свідчить про можливе порушення вимог ст. 67 Закону України «Про ветеринарну медицину» щодо допуску таких засобів до обігу.
Також наявні кримінальні провадження, пов`язані із зазначеною закупівлею, у межах яких досліджуються обставини її проведення та можливі порушення законодавства, а в одному з проваджень зазначено версію про змову посадових осіб під час ініціювання закупівлі.
Крім того, у межах досудового розслідування накладено арешт на майно Інституту, що станом на сьогодні не скасований, а кримінальне провадження, де ОСОБА_1 перебуває у статусі обвинуваченої направлено до суду для розгляду по суті.
Зазначені обставини у сукупності свідчать про наявність спору щодо законності закупівлі та створюють негативні наслідки для діяльності та репутації Інституту.
17 вересня 2024 року від представника Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - Сергієнко І.М. надійшов відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.
Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі вказує, що з 28 травня 2021 року ОСОБА_1 виконувала обов`язки директора Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи та в подальшому, 15 лютого 2022 року з позивачем укладено контракт. 
На підставі звернення ОСОБА_3 , яке надійшло у жовтні 2023 року на адресу виконуючого обов`язки голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів було утворено робочу групу з метою проведення аналізу та дослідження інформації, отриманої з повідомлення. 28 грудня 2023 року робочою групою складено протокол засідання робочої групи та встановлено порушення з боку ОСОБА_1 умов контракту - порушення порядку нарахування та виплати працівникам Інституту заробітної плати, законності нарахування та виплати надбавок, премій, матеріальної допомоги; безпідставне звільнення провідного лікаря ветеринарної медицини науково-дослідного відділу організації наукової та міжнародної роботи Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи ОСОБА_4 ; порушено положення ч. 1 ст. 114 КЗпП України щодо незбереження за працівниками їх попереднього середнього заробітку протягом двох тижнів від дня переведення на нижче оплачувану роботу; недотримання кваліфікаційних вимог при призначенні на посаду начальника лабораторії діагностики захворювань бактеріальної етіології науково-дослідного бактеріологічного відділу Інституту; невиконання належним чином обов`язків, покладених на позивача абзацом 10 пункту 3 Контракту щодо здійснення контролю за збереженням і ефективним використанням майна Інституту (тест систем для проведення досліджень) згідно з чинним законодавством, що є порушенням абзацу 2 пункту 12 Контракту; невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на позивача абзацом 10 пункту 3 Контракту щодо здійснення контролю за збереженням і ефективним використанням коштів Інституту згідно з чинним законодавством та систематично порушувала законодавство під час використання фінансових ресурсів Інституту у тому числі при здійсненні закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти, не дотримувалась фінансового законодавства, що є порушенням абзаців 2, 4, 7 пункту 12 Контракту.
Вказує, що при звільненні позивача дотримано вимог положень діючого законодавства, а тому наказ є правомірним та відсутні підстави для задоволення позову.
Крім того зазначає, що позивач поняття «анонімність звернення» тлумачить на власний розсуд, що є відмінним від положень Закону України «Про звернення громадян». 
Звернення гр. ОСОБА_3 від 05 жовтня 2023 року є таким, що відповідає статті 5 (вимоги до звернення) Закону України «Про звернення громадян», зареєстроване в Держпродспоживслужбі 16 жовтня 2023 року за вх. № Г-3666, розглянуте в межах строків та надано відповідь листами Держпродспоживслужби від 13 листопада 2023 року №В-3593/Г-3666 (проміжна відповідь) та від 01 грудня 2023 року № В-3848/Г-3666.
Постановою Київського апеляційного суду від 07 травня 2025 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2024 року залишено без змін.
В подальшому, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу й постановою Верховного Суду від 20 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2025 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
При новому апеляційному розгляді справи представник апелянта ОСОБА_1 , ОСОБА_5 підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про задоволення позову з підстав, зазначених в позовній заяві та мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Крім того, зазначила, що нею було подано до канцелярії суду заяву щодо уточнення розрахунку позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та забезпечення негайного виконання рішення суду, яку просила також задовольнити та стягнути із відповідача на користь ОСОБА_1 1848496,32 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 61911,36 грн. 
Представник Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи Терехов М.С. під час апеляційного розгляду справи заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції просив залишити без змін, зазначивши, при цьому, про те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм процесуального законодавства та норм матеріального права, а доводи, на які посилається апелянт не спростовують висновків, викладених у рішення суду першої інстанції. 
Представники Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи до суду не з`явилися і підстави неявки зазначені ними в клопотанні судом апеляційної інстанції визнанні не поважними.  
У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5 , та відповідача у справі ДНДІЛДВСЕ, Терехова М.С. , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що 15 лютого 2022 року між Держпродспоживслужбою та ОСОБА_1 укладений контракт № 1/2022 щодо призначення ОСОБА_1 на посаду директора Інституту на термін з 16 лютого 2022 року до 15 лютого 2027 року.
Відповідно до пункту 2 глави 2 контракту директор відповідає перед Держпродспоживслужбою за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, положенням про Інститут, а також законодавством.
Згідно з пунктом 3 глави 2 контракту, директор, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, несе персональну відповідальність за стан та діяльність Інституту; здійснює контроль за збереженням і ефективним використанням державного майна Інституту, у тому числі коштів, згідно з чинним законодавством.
Відповідно до пункту 5 контракту Держпродспоживслужба здійснює в межах своїх повноважень контроль за виконанням директором умов цього контракту.
Відповідно до пункту 11 контракту, цей контракт припиняється, зокрема, до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктами 12, 13 цього контракту.
Пунктом 12 розділу 5 контракту передбачено підстави, за яких директор може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи Держпродспоживслужби до закінчення терміну його дії.
16 жовтня 2023 року на електронну адресу Держпродспоживслужби надійшло звернення ОСОБА_2 від 05 жовтня 2023 року щодо перевірки роботи ОСОБА_1 на посаді директора Інституту.
Наказом Держпродспоживслужби від 06 листопада 2023 року № 782 «Про утворення Робочої групи» утворена Робоча група з питань проведення аналізу та дослідження інформації, отриманої з повідомлення від 05 жовтня 2023 року (вх. № Г-3666 від 16 жовтня 2023 року). Головою робочої групи призначено ОСОБА_7 .
Протоколом засідання робочої групи з питань проведення аналізу та дослідження інформації, отриманої з повідомлення від 05 жовтня 2023 року (вх. № Г-3666 від 16 жовтня 2023 року), встановлено систематичне порушення ОСОБА_1 умов контракту, а саме:
- безпідставне нарахування та виплата працівникам Інституту матеріальної допомоги та одноразового заохочення в період з травня 2021 року до листопад 2023 року на загальну суму 1 492 094,00 грн, що свідчить про систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї абзацом 10 пункту 3 контракту щодо здійснення контролю за збереженням і ефективним використанням коштів Інституту згідно з чинним законодавством; систематичне порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту та недотримання фінансового законодавства, що є порушенням абзаців 2, 4, 7 пункту 12 контракту;
- встановлено несправедливий розподіл премій;
- протиправне звільнення провідного лікаря ветеринарної медицини науково-дослідного відділу організації наукової та міжнародної роботи Інституту Беспалого І. Ю., що доведено судовими рішеннями двох інстанцій у справі № 760/17711/22, що як наслідок, призвело до матеріальної шкоди (збитків) Інституту, а відповідно і державного бюджету на суму 74 652,10 грн, таким чином, директор Інституту ОСОБА_1 не виконала без поважних причин обов`язків, покладених на неї абзацом 10 пункту 3 контракту щодо здійснення контролю за збереженням і ефективним використанням коштів Інституту згідно з чинним законодавством;
- порушення положень частини першої статті 114 КЗпП України щодо незбереження за працівниками їх попереднього середнього заробітку протягом двох тижнів від дня переведення на нижче оплачувану роботу, недотримання кваліфікаційних вимог при призначенні на посаду начальника лабораторії діагностики захворювань бактеріальної етіології науково-дослідного бактеріологічного відділу Інституту, таким чином ОСОБА_1 систематично не виконувала без поважних причин обов`язків, покладених на неї абзацом 29 пункту 3 контракту щодо вирішення питань діяльності Інституту відповідно до законодавства, що є порушенням абзацу 2 пункту 12 контракту;
- невиконання належним чином обов`язків, покладених на позивача абзацом 10 пункту 3 контракту щодо здійснення контролю за збереженням і ефективним використанням майна Інституту (тест систем для проведення досліджень) згідно з чинним законодавством, що є порушенням абзацу 2 пункту 12 контракту;
- невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на позивача абзацом 10 пункту 3 контракту щодо здійснення контролю за збереженням і ефективним використанням коштів Інституту згідно з чинним законодавством та систематичне порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту, у тому числі при здійсненні закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти, недотримання фінансового законодавства, що є порушенням абзаців 2, 4, 7 пункту 12 контракту.
Робоча група, врахувавши виявлені недоліки, крім усунення керівництвом Інституту недоліків та порушень у діяльності Інституту, рекомендувала розглянути питання щодо звільнення з посади директора Інституту ОСОБА_1 відповідно до абзаців 2, 4, 7 пункту 12 контракту від 15 лютого 2022 року № 1/2022 у зв`язку з систематичним невиконанням нею без поважних причин обов`язків, покладених на неї контрактом; порушення нею законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти; недотримання нею фінансового законодавства.
Листом Держпродспоживслужби від 31 січня 2024 року № 24-14/2028 ОСОБА_1 повідомлено про розірвання контракту за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї контрактом від 15 лютого 2022 року за реєстраційним № 1/2022: порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти, а також недотримання фінансового законодавства.
Листом від 09 лютого 2024 року Інститут в особі ОСОБА_1 звернувся до голови Держпродспоживслужби та висловив свою незгоду із висновками робочої групи та повідомленням від 31 січня 2024 року № 24-14/2028.
Листом від 13 лютого 2024 року трудовий колектив Інституту звернувся до голови Держпродспоживслужби та висловив свою підтримку ОСОБА_1 на посаді директора Інституту.
Наказом Держпродспоживслужби від 19 лютого 2024 року № 124-к «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнено 19 лютого 2024 року з посади директора Інституту у зв`язку з порушенням абзаців четвертого, сьомого пункту 12 контракту, укладеного з директором Інституту 15 лютого 2022 року № 1/2022, відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.
Підставою для видачі наказу зазначено: протокол засідання робочої групи з питань проведення аналізу та дослідження інформації, отриманої з повідомлення від 05 жовтня 2023 року (вх. № Г-3666 від 16 жовтня 2023 року), погодження начальника Київської міської військової адміністрації Попка С. від 05 лютого 2024 року № 001-200.
Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що підставою для звільнення ОСОБА_1 стали порушення нею законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти та недотримання директором фінансового та бюджетного законодавства, що безпосередньо передбачено пунктом 12 розділу 5 контракту.
Суд першої інстанції встановив факт порушення ОСОБА_1 умов контракту від 15 лютого 2022 року, вважав правомірним її звільнення за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України.
Оскільки звільнення позивача відбулося із дотриманням вимог закону, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Пунктом 4 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, визначено, що контракт як особлива форма трудового договору повинен спрямовуватися на забезпечення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівника, враховуючи його індивідуальні здібності та професійні навички, підвищення взаємної відповідальності сторін, правову і соціальну захищеність працівника.
Припинення трудового договору можливе на підставах, передбачених контрактом (пункт 8 статті 36 КЗпП України).
У контракті можуть визначатися додаткові, крім встановлених чинним законодавством, підстави його розірвання. У разі розірвання контракту з ініціативи роботодавця з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 статті 36 КЗпП України з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом (пункти 17 і 21 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170).
У рішенні Конституційного Суду України від 12 липня 2019 року № 5 - р(І)/2019 роз`яснюється, що сторони контракту мають право виходити за межі сфери нормативного регулювання трудових правовідносин, передбачених законодавством України про працю, за умови відсутності погіршення юридичного становища працівника.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2024 року у справі №760/1125/20-ц Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, надаючи оцінку правовій природі контракту як регулятора трудових правовідносин, вказав, що правове становище осіб, які працюють за контрактом, істотно відрізняється від правового статусу працівників, які виконують свої трудові обов`язки відповідно до трудового договору. Трудовий контракт є особливою угодою про працю, водночас має певні відмінності від трудового договору. Найважливішою відмінністю контракту від традиційного трудового договору є співвідношення нормативного та договірного регулювання трудових відносин.
При укладенні контракту переважає договірне регулювання істотних та інших умов праці, а також умов, що стосуються соціально-побутової сфери. На стадії укладення контракту сторони обговорюють питання щодо обсягу роботи та вимог до якості й строків її виконання, строку дії контракту, прав, обов`язків та взаємної відповідальності сторін, умов оплати й організації праці, матеріального забезпечення, підстав припинення і розірвання контракту, соціально-побутових та інших умов, необхідних для виконання взятих на себе сторонами зобов`язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи чи організації.
Трудовий контракт є формою індивідуального договірного регулювання трудових відносин, а також інших, пов`язаних із виконанням сторонами прийнятих зобов`язань. Трудовий контракт не лише встановлює трудові відносини, а й визначає їх зміст, забезпечуючи при цьому специфічні інтереси роботодавця і працівника. Контракт спрямовується на забезпечення реалізації особистих, індивідуальних інтересів, які, отримуючи певну фіксацію і визнання, перетворюються у суб`єктивні права. У контракті встановлюються спеціальні заходи забезпечення виконання прийнятих на себе сторонами зобов`язань, що не є притаманними іншим видам трудового договору.
Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника і додаткові підстави розірвання трудового договору (див. висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 757/42262/15-ц).
Перевіряючи доводи, що викладені в апеляційній скарзі та відповідність висновків суду обставинам справи та нормам матеріального права колегія суддів враховує наступне. 
Так, із матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів №294-к від 28 травня 2021 року, позивачку у даній справі ОСОБА_1 призначено виконуючою обов`язки директора Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи (а.с. 135, т.2).
15 лютого 2022 року Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та ОСОБА_1 уклали Контракт №1/2022 за умовами якого ОСОБА_1 призначається на посаду директора Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи на термін з 16 лютого 2022 року по 15 лютого 2027 року (а.с. 131-134, т.2).
На підставі поданої ОСОБА_1 , заяви та відповідно до умов укладеного 15 лютого 2022 року контракту №1/2022, 15 лютого 2022 року виконуючим обов`язку Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ОСОБА_8 видано наказ №79-К про призначення ОСОБА_1 директором Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи на п`ять років з 16 лютого 2022 року по 15 лютого 2027 року (а.с. 26 т.1, 136 т.2)
Укладаючи 15 лютого 2022 року вище вказаний контракт №1/2022, сторони погодили умови виконання позивачкою покладених на неї обов`язків та наділення правами керівника установи. 
Так, згідно з п. 2 Глави 2 Контракту, Директор відповідає перед Держпродспоживслужбою за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, Положенням про Інститут, а також законодавством.
Пунктом 3 розділу 2 контракту передбачено, що позивач здійснює керівництво Інститутом, здійснює контроль за збереженням і ефективним використанням державного майна Інституту, у тому числі коштів; згідно з чинним законодавством, визначає та затверджує штатний розпис, організаційну структуру, кошторис Інституту, а також внесення до них змін, за погодженням Держпродспоживслужбою; здійснює матеріальне заохочення (преміювання) працівників Інституту; підписує колективний договір.
Пунктом 4 Глави 2 Контракту визначені права Директора.
Згідно з п. 5 Контракту Держпродспоживслужба здійснює в межах своїх повноважень контроль за виконанням Директором умов цього Контракту.
Крім того, відповідно до підпункту 15 пункту 11 Положення про Держпродспоживслужбу, Голова Держпродспоживслужби забезпечує проведення незалежного внутрішнього аудиту, планування і координацію аудиторських заходів та ефективний контроль за їх проведенням в апараті Держпродспоживслужби, її територіальних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до її сфери управління.
Відповідно до підпункту 17 пункту 11 Положення про Держпродспоживслужбу, Голова Держпродспоживслужби утворює комісії, робочі та експертні групи.
Умовами контракту сторони погодили додаткові підстави його розірвання.
Згідно з п. 11 Контракту, цей Контракт припиняється, зокрема, до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктами 12 і 13 цього Контракту.
Пункт 12 розділу 5 Контракту передбачає підстави, за яких Директор може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи Держпродспоживслужби до закінчення терміну його дії.
Контракт підписаний сторонами, що свідчить про їх згоду з визначеними умовами.
Укладаючи контракт, позивач погодилася з такими його умовами, у тому числі з підвищеною відповідальністю за порушення його умов.
19 лютого 2024 року на підставі наказу тимчасово виконуючого обов`язку голови Держпродспоживслужби Сергія Ткачука №124-к ОСОБА_1 звільнена з посади директора Інституту на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із порушенням абзаців четвертого, сьомого пункту 12 контракту з директором Інституту від 15 лютого 2022 року № 1/2022. Підставою для видання вказаного наказу зазначено Протокол засідання робочої групи з питань проведення аналізу та дослідження інформації, отриманої з повідомлення від 05 жовтня 2023 року (вх. № Г-3666 від 16 жовтня 2023 року), погодження начальника Київської міської військової адміністрації С.Попка від 05 лютого 2024 року №001-200 (а.с. 34 т.1). 
Згідно з пунктом 11 розділу 5 контракту він припиняється після закінчення терміну його дії (підпункт «а»); за згодою сторін (підпункт «б»); до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених його пунктами 12 і 13 (підпункт «в»); з інших підстав, передбачених законодавством та контрактом (підпункт «г»).
Пунктом 12 розділу 5 контракту передбачено, що директор може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Держпродспоживслужби, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії:
у разі систематичного невиконання директором без поважних причин обов`язків, покладених на нього контрактом;
у разі невиконання Інститутом зобов`язань перед державним бюджетом та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам;
у разі порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти;
у разі роботи директора за сумісництвом (за винятком наукової, викладацької, творчої діяльності);
у разі порушення вимог, встановлених Законом України «Про запобігання корупції»;
у разі недотримання директором фінансового та бюджетного законодавства;
з інших підстав, передбачених законодавством.
Підпунктами 15, 17 пункту 11 Положення про Держпродспоживслужбу від 02 вересня 2015 року № 667 визначено, що голова Держпродспоживслужби забезпечує проведення незалежного внутрішнього аудиту, планування і координацію аудиторських заходів та ефективний контроль за їх проведенням в апараті Держпродспоживслужби, її територіальних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до її сфери управління та утворює комісії, робочі та експертні групи.
Суд першої інстанції, вирішуючи вказаний спір встановив, що наказ про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, був виданий на підставі погодження начальника Київської міської військової адміністрації Попка С. від 05 лютого 2024 року № 001-200, протоколу засідання робочої групи з питань проведення аналізу та дослідження інформації, отриманої з повідомлення від 05 жовтня 2023 року (вх. № Г-3666 від 16 жовтня 2023 року), в зв`язку з порушенням абзаців четвертого, сьомого пункту 12 розділу 5 контракту.
Перевіряючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 щодо неправильності висновків суду першої інстанції щодо дотримання роботодавцем чинного трудового законодавства при її звільнення та невідповідність їх ,наданим сторонами доказам колегія суддів враховує, наступне. 
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17(провадження № 61-157цс19) зазначено, що звільнення працівника на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України з формулюванням причини невиконання чи неналежного виконання обов`язків, передбачених контрактом, не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 лютого 2021 року у справі № 753/17776/19(провадження № 14-163цс20) зроблено висновок, що трудовий договір може бути припинено, а працівника звільнено з роботи лише з підстав і в порядку, визначених законодавством про працю.
У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 757/62834/19-ц(провадження № 61-10812св20) зазначено, що, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. [...]
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). 
При цьому суд ураховує, що у відповідних правовідносинах працівник як слабша сторона користується посиленим захистом з боку законодавця, що полягає у покладені на роботодавця тягаря доказування того, що він належним чином вчинив всі передбачені законом заходи. З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, в яких оспорюється законність звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.
Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 17 червня 2022 року у справі № 357/1330/21.
Крім того, статтею 4 Конвенції Міжнародної організації праці№ 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця передбачено, що трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.
Тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві.
Тому саме відповідач повинен спростувати доводи позивача та довести законність звільнення останнього з роботи.
Так, із матеріалів справи вбачається, що 16 жовтня 2023 року на електронну адресу Держпродспоживслужби надійшло звернення ОСОБА_2 від 05 жовтня 2023 року щодо перевірки роботи ОСОБА_1 на посаді директора Інституту. Зокрема у вказаній заяві зазначалося: про незаконні звільнення із займаних посад працівників Інституту, які працювали в Інституті десятиліттями, мали величезний внесок у ветеринарну медицину; призначення на посади осіб із сумнівною репутацією (щодо яких проводилося розслідування за ст.368 КК України); здійснення закупівель тест-систем за рахунок державних коштів за дуже завищеними цінами; використання автомобіля Інституту «Renault Fluence» з підробленим VIN-кодом та заміну вказаного автомобіля замість викраденого оригінального (а.с. 35-38 т.1) . 
Наказом тимчасово виконуючого обов`язку голови Держпродспоживслужби Сергія Ткачука від 06 листопада 2023 року № 782 «Про утворення Робочої групи» утворена Робоча група з питань проведення аналізу та дослідження інформації, отриманої з повідомлення від 05 жовтня 2023 року (вх. № Г-3666 від 16 жовтня 2023 року). Головою робочої групи призначено ОСОБА_7 (а.с. 39-41 т.1).
Наказами тимчасово виконуючого обов`язку голови Держпродспоживслужби Сергія Ткачука від 28 листопада 2023 року № 846 та від 22 грудня 2023 року №883 у вище вказаний наказ були внесені зміни, зокрема в частині кінцевої дати закінчення проведення перевірки замість 01 грудня 2023 року було внесено заміни та зазначено до «22 грудня 2023 року», а потім до «29 грудня 2023 року». 
Протоколом засідання робочої групи з питань проведення аналізу та дослідження інформації, отриманої з повідомлення від 05 жовтня 2023 року (вх. № Г-3666 від 16 жовтня 2023 року) проведеного 28 грудня 2023 року, за результатами проведеної перевірки членами робочої групи в кількості 9 осіб було встановлено систематичне порушення ОСОБА_1 умов контракту, а саме:
- безпідставне нарахування та виплата працівникам Інституту матеріальної допомоги та одноразового заохочення в період з травня 2021 року до листопад 2023 року на загальну суму 1 492 094,00 грн, що свідчить про систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї абзацом 10 пункту 3 контракту щодо здійснення контролю за збереженням і ефективним використанням коштів Інституту згідно з чинним законодавством; систематичне порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту та недотримання фінансового законодавства, що є порушенням абзаців 2, 4, 7 пункту 12 контракту;
- встановлено несправедливий розподіл премій;
- протиправне звільнення провідного лікаря ветеринарної медицини науково-дослідного відділу організації наукової та міжнародної роботи Інституту Беспалого І. Ю., що доведено судовими рішеннями двох інстанцій у справі № 760/17711/22, що як наслідок, призвело до матеріальної шкоди (збитків) Інституту, а відповідно і державного бюджету на суму 74 652,10 грн, таким чином, директор Інституту ОСОБА_1 не виконала без поважних причин обов`язків, покладених на неї абзацом 10 пункту 3 контракту щодо здійснення контролю за збереженням і ефективним використанням коштів Інституту згідно з чинним законодавством;
- порушення положень частини першої статті 114 КЗпП України щодо незбереження за працівниками їх попереднього середнього заробітку протягом двох тижнів від дня переведення на нижче оплачувану роботу, недотримання кваліфікаційних вимог при призначенні на посаду начальника лабораторії діагностики захворювань бактеріальної етіології науково-дослідного бактеріологічного відділу Інституту, таким чином ОСОБА_1 систематично не виконувала без поважних причин обов`язків, покладених на неї абзацом 29 пункту 3 контракту щодо вирішення питань діяльності Інституту відповідно до законодавства, що є порушенням абзацу 2 пункту 12 контракту;
- невиконання належним чином обов`язків, покладених на позивача абзацом 10 пункту 3 контракту щодо здійснення контролю за збереженням і ефективним використанням майна Інституту (тест систем для проведення досліджень) згідно з чинним законодавством, що є порушенням абзацу 2 пункту 12 контракту;
- невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на позивача абзацом 10 пункту 3 контракту щодо здійснення контролю за збереженням і ефективним використанням коштів Інституту згідно з чинним законодавством та систематичне порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту, у тому числі при здійсненні закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти, недотримання фінансового законодавства, що є порушенням абзаців 2, 4, 7 пункту 12 контракту.
Робоча група, врахувавши виявлені недоліки, крім усунення керівництвом Інституту недоліків та порушень у діяльності Інституту, рекомендувала розглянути питання щодо звільнення з посади директора Інституту ОСОБА_1 відповідно до абзаців 2, 4, 7 пункту 12 контракту від 15 лютого 2022 року № 1/2022 у зв`язку з систематичним невиконанням нею без поважних причин обов`язків, покладених на неї контрактом; порушення нею законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти; недотримання нею фінансового законодавства ( а.с. 1-32 т.2) .
Перевіряючи доводи позивачки, які викладені у позові та заперечення відповідачів у справі, що викладені у відзивах на позов, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про дотримання роботодавцем норм чинного трудового законодавства при звільненні позивача, оскільки факти, які викладені у протоколі робочої групи з питань проведення аналізу та дослідження інформації, отриманої з повідомлення від 05 жовтня 2023 року, та які стали підставою для її звільнення знайшли своє підтвердження.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду виходячи із наступного. 
Так, однією із підстав для звільнення ОСОБА_1 вказаною у протоколі робочої групи з питань проведення аналізу та дослідження інформації, отриманої з повідомлення від 05 жовтня 2023 року, який став підставою для видачі, 19 лютого 2024 року тимчасово виконуючим обов`язків голови Держпродспоживслужби Сергієм Ткачуком наказу №124-к вказано - безпідставне нарахування та виплата працівникам Інституту матеріальної допомоги та одноразового заохочення в період з травня 2021 року до листопад 2023 року на загальну суму 1 492 094,00 грн, що свідчить про систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї абзацом 10 пункту 3 контракту щодо здійснення контролю за збереженням і ефективним використанням коштів Інституту згідно з чинним законодавством; систематичне порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту та недотримання фінансового законодавства, що є порушенням абзаців 4, 7 пункту 12 контракту.
У зазначеному протоколі вказано, що в ході проведення дослідження робочою групою було встановлено, що з метою регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин між адміністрацією та трудовим колективом ДНДІЛДВСЕ на 2018-2021 рік було укладено Колективний договір, який було схвалено конференцією трудового колективу 03 травня 2018 року та зареєстровано Управлінням праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, реєстраційний номер 123-18 від 10 травня 2018.
Пунктом 11.7. даного Колективного договору передбачено, що за 2 місяці до закінчення дії Договору Сторони приступають до переговорів з укладання нового Колективного договору.
Тобто, так як іншого нового Колективного договору для перевірки представлено не було, на момент проведення перевірки діючий Колективний договір був на 2018-2021 роки (а.с. 198 -208 т. 2) .
Згідно до п.п. 8.1.5, 8.1.8, 8.1.11, розділу 8 «Соціальні гарантії компенсації та пільги» Колективного договору при звільненні працівника у зв`язку з виходом на пенсію надається одноразова матеріальна допомога працівникам інституту у розмірі до 6 посадових окладів: якщо працівник відпрацював у інституті від 1 до 3 років - 1 посадовий оклад; якщо працівник відпрацював у інституті від 3 до 5 років - 2 посадових оклади; якщо працівник відпрацював у інституті від 5 до 10 років - 3 посадових оклади; якщо працівник відпрацював у інституті від 15 до 20 років - 5 посадових окладів; якщо працівник відпрацював у інституті від понад 20 років - 6 посадових окладів.
Крім того, «Положенням про преміювання та інші соціальні виплати працівникам Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи», затвердженого 03 травня 2018 року в.о. директора Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи ОСОБА_9 та погодженого 03 травня 2018 року із головою профкому первинної профспілкової організації ДНДІЛДВСЕ Крижановською О.Г. передбачено надання матеріальної допомоги» передбачено надання матеріальної допомоги у наступних випадках та розмірах: 1 посадовий оклад - при тяжкому матеріальному становищі, що виникла внаслідок форс - мажорних обставин або стихійного лиха - не частіше одного разу на рік; розмірі від 1 до 3-х посадових окладів при тривалій хворобі (понад 14 днів) працівника або у зв`язку з проведенням хірургічної операції ( пункт 5.1 Розділу 5 даного Положення);
пунктом 5.2. передбачено надавати одноразову допомогу працюючим працівникам інституту та тим, хто знаходиться на заслуженому відпочинку (колишнім працівникам інституту) ветеранам праці, учасникам Великої вітчизняної війни в межах коштів, що передбачені у кошторисі.
У пункті 5.4. Положення зазначено, що матеріальна допомога на оздоровлення надається за рахунок коштів загального та спеціального фондів Державного бюджету, передбаченого кошторисом.
Інші види допомоги надаються за рахунок спеціального фонду при наявності коштів, що зазначено у пункті 5.5. Положення.
При цьому при проведенні вказаної перевірки членами робочої групи встановлено, що в період виконання обов`язків директора Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи та в подальшому, ОСОБА_1 01 квітня 2022 року був виданий наказ №43-к згідно до якого 243 працівникам ДНДІЛВДСЕ була виплачена одноразова матеріальна допомога у зв`язку із складним матеріальним станом, зумовленим воєнними діями на загальну суму 843 445,00 грн згідно до списку працівників (а.с. 233-244 т.2). 
При цьому, видаючи вказаний наказ та, здійснюючи розпорядження державними коштами у значному розмірі - 843 445,00 грн, позивач не підтвердила законність виплати вказаній кількості працівників одним наказом даних коштів та наявність у кожного із вказаних працівників складного матеріального стану, що на думку колегії суддів підтверджує обґрунтований висновок роботодавця про порушення нею законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту та недотримання нею фінансового законодавства, що підтверджує висновки роботодавця про порушення умов контракту ( абзац 4 та абзац 7 п.12 Контракту).
Посилання позивачки на те, що за її зверненням Київською міською профспілкою працівників агропромислового комплексу було здійснено перевірку фактів викладених у протоколі робочої групи від 28 грудня 2023 року та не виявлено порушень законодавства щодо використання коштів спеціального фонду для здійснення виплат умов Колективного договору (а.с. 49 т.1) колегія суддів оцінює критично, оскільки вказана відповідь №7 від 05 лютого 2024 року (а.с. 150 т.1) голови Ради профспілки Ольги Лопати, взагалі не містить конкретизації перевірки підстав нарахування та проведення таких виплат 243 працівникам ДНДІЛВДСЕ, а містить тлумачення загальних норм КЗпП та Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про колективні договори» і взагалі не містять аналізу правомірності підстав застосування позивачкою як керівником Інституту умов колективного договору при видачі 01 квітня 2022 року виданого наказу №43-к.
Також однією із підстав, яка зазначена у протоколі, як не виконання умов контракту є протиправне звільнення провідного лікаря ветеринарної медицини науково-дослідного відділу організації наукової та міжнародної роботи Інституту ОСОБА_4 , що доведено судовими рішеннями двох інстанцій у справі №760/17711/22, що як наслідок, призвело до матеріальної шкоди (збитків) Інституту, а відповідно і державного бюджету на суму 74 652,10 грн, таким чином, директор Інституту ОСОБА_1 не виконала без поважних причин обов`язків, покладених на неї абзацом 10 пункту 3 контракту щодо здійснення контролю за збереженням і ефективним використанням коштів Інституту згідно з чинним законодавством.
Дійсно із матеріалів справи вбачається, що наказом директора Інституту №175-к від 29 серпня 2022 року ОСОБА_10 було звільнено з посади провідного лікаря ветеринарної медицини науково-дослідного відділу організації наукової та міжнародної роботи з 31 серпня 2022 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці згідно з п. 6 ст. 36 КЗпП України. ОСОБА_10 ,ознайомившись з цим наказом 30 серпня 2022 року, зазначив, що не погоджується з ним, оскільки не відмовлявся від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року у цивільній справі №760/17711/22, у якому виправлено описки ухвалою суду від 11 квітня 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_10 задоволено частково, визнано протиправним і скасовано наказ Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи від 29 серпня 2022 року за № 175-к про звільнення ОСОБА_10 з посади провідного лікаря ветеринарної медицини науково-дослідного відділу організації наукової та міжнародної роботи та поновленого його на цій посаді; стягнуто з Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи на користь ОСОБА_10 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 серпня 2022 року по 20 березня 2023 року в розмірі 43 983,36 грн та компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року  апеляційну скаргу ДНДІЛДВСЕ на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20.03.2023 у цивільній справі ОСОБА_4 до ДНДІЛДВСЕ про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20.03.2023 - без змін; стягнуто з ДНДІЛДВСЕ на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у сумі 15 000 гривень.
Наказом ДНДІЛДВСЕ від 21 березня 2023 року № 78-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_4 » було скасовано накази ДНДІЛДВСЕ від 29 серпня 2022 року № 175-к «Про звільнення ОСОБА_4 » та від 30 серпня 2022 року № 176-к «Щодо виплати вихідної допомоги», а ОСОБА_4 поновлено на посаді провідного лікаря ветеринарної медицини науково-дослідного відділу організації наукової та міжнародної роботи з 31.08.2022.
На виконання рішення Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 760/17711/22, на підставі наказу ДНДІЛДВСЕ від 17.10.2023 № 217-к «Про виконання рішення суду», ОСОБА_4 було виплачено суму компенсації за витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн, грошову компенсацію за 16 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період з 01.09.2022 по 27.03.2023 у зв`язку зі звільненням його 27.03.2023 згідно статей 9 та 24 Закону України «Про відпустки».
На виконання рішення Солом`янського районного суму м. Києва від 20.03.2023 у справі № 760/17711/22, на підставі наказу ДНДІЛДВСЕ від 17.10.2023 № 218-к «Про виконання рішення суду», ОСОБА_4 було виплачено суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 37 416,36 грн (з вирахуванням всіх обов`язкових податків, платежів та зборів), суму компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн, а також сплачено судовий збір на користь держави в сумі 992,40 грн.
Внаслідок протиправного, незаконного рішення позивачки у справі ОСОБА_1 як керівника було протиправно звільнено провідного лікаря ветеринарної медицини науково-дослідного відділу організації наукової та міжнародної роботи ДНДІЛДВСЕ ОСОБА_10., та як наслідок, призвело до спричинення матеріальної шкоди (збитків) Інституту (а, відповідно, і державного бюджету) на суму 74 652,10 гривень. Вказані обставини повністю підтверджуються даними матеріалами справи та відомостями, що містяться в ЄДРСР у справі № № 760/17711/22.
Зазначені обставини позивачкою не заперечувалися та неспростовані.
Також однією із підстав, які зазначені в протоколі робочої групи з питань проведення аналізу та дослідження інформації, отриманої з повідомлення від 05 жовтня 2023 року, який став підставою для його видачі, 19 лютого 2024 року тимчасово виконуючим обов`язків голови Держпродспоживслужби Сергієм Ткачуком наказу №124-к вказано невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на позивача абзацом 10 пункту 3 контракту щодо здійснення контролю за збереженням і ефективним використанням коштів Інституту згідно з чинним законодавством та систематичне порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту, у тому числі при здійсненні закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти, зокрема в частині здійснення закупівлі UA-2022-11-18-002293-a (Протокол а.с. 25-26 п.18)
За результатами закупівлі укладено договір від 12 грудня 2022 року № 265 між ДНДІЛДВСЕ в особі директора ОСОБА_1 та ТОВ «ЛАБКЕЙР МС» в особі директора ОСОБА_11., згідно з яким ТОВ «ЛАБКЕЙР МС» зобов`язується до 23.12.2022 поставити ДНДІЛДВСЕ 215 наборів для проведення діагностики губчастоподібної енцефалопатії великої рогатої худоби на базі тест-системи BеtаPriоn® BSЕ ЕIA (Roboscreen GmbH, каталожний номер: 847-0104000102, Німеччина) на загальну суму (з ПДВ) 9 396 000 грн. Умови договору виконані в повному обсязі.
Як вбачається із наданих відповідачем доказів згідно до наданої службової записки Департаменту безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Держпродспоживслужби від 26 грудня 2023 року № СЗ-11.2.3/7/5828- 2023 інформацією, у період з 01 вересня 2022 року по 01 березня 2023 року інформація про державну реєстрацію набору для проведення діагностики губчастоподібної енцефалопатії великої рогатої худоби на базі тест-системи BеtаPriоn® BSЕ ЕIA (Roboscreen GmbH, каталожний номер: 847-0104000102, Німеччина) відсутня у державному реєстрі ветеринарних препаратів.
Відповідно до частини першої статті 63 Закону України «Про ветеринарну медицину», ветеринарні препарати до початку їх обігу та використання в Україні проходять державну реєстрацію. 
Згідно з частиною десятою статті 63 Закону після прийняття рішення про державну реєстрацію ветеринарний препарат для його обігу та використання в Україні заноситься до реєстру ветеринарних препаратів, який веде Департамент. Запис у реєстрі містить назву ветеринарного препарату, інформацію про виробника та особу, яка має право власності на препарат, реєстраційний номер, строк дії реєстраційного посвідчення та іншу інформацію, яка вимагається відповідно до законодавства. 
В колективному запереченні від 09 лютого 2023 року, на які посилається позивач, як на обґрунтування своєї позиції, з незрозумілих причин та будь-яких підстав, після юридичного розкриття термінів, зазначено, що набір для проведення діагностики губчастоподібної енцефалопатії великої рогатої худоби на базі тест-системи BеtаPriоn® BSЕ ЕIA (Roboscreen GmbH, каталожний номер: 847-0104000102, Німеччина) є діагностичним засобом, а не ветеринарним препаратом.
Але, відповідно до чинного на той час законодавства України в сфері ветеринарної медицини, така позиція є помилковою. 
Відповідно до ч. 14 ст. 1 Закону України «Про ветеринарну медицину» ветеринарні препарати - ветеринарні лікарські засоби, ветеринарні імунобіологічні засоби, антисептики, дезінфектанти, інсекто-акарициди, дератизациди, діагностикуми, що використовуються у ветеринарній медицині та тваринництві; 
Частиною 2 ст. 67 Закону України «Про ветеринарну медицину» забороняється обіг ветеринарних препаратів, не зареєстрованих в Україні.
Крім того, інформація про діагностичні набори, надана учасником в тендерних пропозиціях, відсутня в Державному реєстрі ветеринарних лікарських засобів Документ сформований в системі «Електронний суд» 30 травня 2024 року 10 України (опублікований на офіційному веб-сайті Держпродспоживслужби), а отже відповідно ст. 67 Закону України «Про ветеринарну медицину» вказані діагностикуми заборонені до обігу. 
Із доданої до матеріалів вказаної справи, копії ухвали Печерського районного суду міста Києва від 28 лютого 2023 року у справі №757/6443/23 вбачається в межах розслідування кримінального провадження №42023102060000002 від 02 січня 2023 року судом було накладено арешт на майно, яке було придбано в тому числі на виконання вище вказаного правочину ( а.с. 63-80 т.3) .
Вказані обставини за своєю суттю підтверджують доводи роботодавця про порушення позивачем у справі ОСОБА_1 як керівником Інституту законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту - в розмірі 9 396 000 грн, у тому числі при здійсненні закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти. При цьому при розгляді справи було встановлено, що придбані за вище вказаним правочином 215 наборів для проведення діагностики губчастоподібної енцефалопатії великої рогатої худоби на базі тест-системи BеtаPriоn® BSЕ ЕIA (Roboscreen GmbH, каталожний номер: 847-0104000102, Німеччина) в силу частини 2 ст. 67 Закону України «Про ветеринарну медицину» не могли бути використанні за призначенням. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що роботодавець, даючи оцінку обставинам, викладеним у протоколі робочої групи дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачка виконуючи обов`язки директора Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи на підставі укладеного контракту допустила порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти, що відповідно до абзацу 4 п. 12 Контракту є підставою для її звільнення. 
З урахуванням викладених обставин колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість та законність ухваленого судом першої інстанції рішення щодо відсутності підстав для задоволення поданого ОСОБА_1 позову. 
Щодо посилання апелянта на те, що в протоколі робочої групи з питань проведення аналізу та дослідження інформації, отриманої з повідомлення від 05 жовтня 2023 року неправильно охоплено період здійснення перевірки за період її роботи на посаді виконуючої обов`язки директора ДНДІЛДВСЕ з 28 травня 2021 року  до 15 лютого 2022 року, то колегія суддів погоджується із вказаними доводами та при вирішення вказаного спору не враховує обставини, які викладені в протоколі за вказаний період. 
Щодо посилання апелянта на неправильність трактування роботодавцем абзаців п. 12 Контракту невиконання яких призвело до її звільнення то колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що листом Держпродспоживслужби від 31 січня 2024 року № 24-14/2028 повідомлено директора ДНДІЛДВСЕ - ОСОБА_1 , що з нею, як з директором ДНДІЛДВСЕ, буде розірвано укладений 15 лютого 2022 року Контракт № 1/2022, зокрема, відповідно до абзаців 4, 7 пункту 12 зазначеного Контракту, та зазначено (прописано у тексті вказаного листа Держпродспоживслужби): «порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів Інституту, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти, а також недотримання Вами фінансового законодавства». До вказаного листа Держпродспоживслужби як додаток додано: копію протоколу засідання робочої групи з питань проведення аналізу та дослідження інформації, отриманої з повідомлення від 05.10.2023 (вх. № Г-3666 від 16.10.2023) на 32 арк. в 1 прим.
Також, на доданому листі Держпродспоживслужби від 31 січня 2024 року № 24-14/2028 проставлено 31 січня 2024 року особистий підпис ОСОБА_1 , що свідчить про те, що 31 січня 2024 року ОСОБА_1 ознайомилась із вказаним листом Держпродспоживслужби, наданою їй копією Протоколу, а також їй стало відомо «за що саме», на підставі яких абзаців, пункту з нею буде достроково розірвано Контракт (а.с. 33 т.2).
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині не надання судом першої інстанції оцінки наданій довідці збору інформації в Інституті щодо оцінки ефективності використання бюджетних коштів, що виділялися на виконання бюджетних програм для реалізації державної політики на виконання бюджетних програм для реалізації державної політки в сфері ветеринарної медицини, карантину та захисту рослин, насіння та садивного матеріалу, охорони природи на сорти рослин, ГМО за період з 01 жовтня 2018 року до 31 грудня 2022 року, складеної 22 травня 2023 року Північним офісом Держаудитслужби України (том 2, а.с. 32-50), колегія суддів враховує ті обставини, що вказаною довідкою охоплений період коли позивач ОСОБА_1 здійснювала повноваження директора ДНДІЛДВСЕ, як виконуюча обов`язки директора з 28 травня 2021 року по 15 лютого 2022 року , і лише за період із 15 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року здійснювала ці повноваження на підставі укладеного контракту.
Так, зокрема в довідці зазначено, що здійснюючи перевірку ефективності використання бюджетних коштів загального фонду оплати праці встанровлено : «Кошторисом з урахуванням змін на 2022 рік затверджено видатки на оплату праці в розмірі 23 992,3 тис. грн, що становить 59 % від потреби.
З урахуванням фактичної чисельності працівників Інституту, яка складає станом на 01.01.2022 - 253 одиниці, станом на 01.01.2023 - 246 одиниць (штатна - 284,5 одиниць), касові видатки на оплату праці по загальному фонду у 2022 році проведено на суму 23 992,3 тис. грн, що складає 100 % від затверджених кошторисом асигнувань, які спрямовано на виплату: посадових окладів-16 235,2 тис. грн (67,7 % від загального фонду оплати праці), надбавок за вислугу років лікарям - 906,7 тис. грн (4%), що становить 6 % посадових окладів; надбавок за стаж наукової роботи, доплат за вчене звання, за науковий ступінь - 1 162,0 тис. грн (4,9%), що становить 7% посадових окладів; доплат за шкідливі умови праці - 1 381,4 тис. грн (5,8%), що становить 9 % посадових окладів; надбавок за класність водіям, доплат за роботу в нічний час, за використання дезінфекційних засобів, водіям за ненормований робочий день - 68,4 тис. грн (0,3%), що становить 1% від посадових окладів; частково надбавок за високі досягнення, виконання особливо важливої роботи, складність напруженість у роботі - 2 943,4 тис. грн (12.2%), що становить 18% від посадових окладів; індексацію зарплати - 455,0 тис. грн (2%); компенсацію відпустки при звільненні - 840,2 тис. грн (3,5%).
Таким чином, аудитом встановлено, що протягом досліджуваного періоду за рахунок коштів загального фонду державного бюджету виплачувалися посадові оклади, надбавки та доплати обов`язкового характеру, відпускні. Премії, надбавки стимулюючого характеру, матеріальна допомога до відпустки на оздоровлення, тощо виплачувалися по спеціальному фонду бюджету в межах затвердженого фонду оплати праці та частково за рахунок економії фонду оплати праці за вакансіями».
Одночасно з цим об`єктом перевірки посадових осіб Північного офісу Держаудитслужби України не були витрати інституту, які були здійснені на підставі виданого ОСОБА_1 01 квітня 2022 року наказу №43-к згідно до якого 243 працівникам ДНДІЛВДСЕ була виплачена одноразова матеріальна допомога у зв`язку із складним матеріальним станом, зумовленим воєнними діями на загальну суму 843 445,00 грн згідно до списку працівників. Вказаним витратам не надано оцінки щодо правомірності та підставності їх нарахування та виплати - 243 працівникам ДНДІЛВДСЕ . 
Крім того не відображено в даній довідці і не містить відповідної оцінки і укладений договір від 12 грудня 2022 року № 265 між ДНДІЛДВСЕ в особі директора ОСОБА_1 та ТОВ «ЛАБКЕЙР МС» в особі директора ОСОБА_11., згідно з яким ТОВ «ЛАБКЕЙР МС» зобов`язується до 23.12.2022 поставити ДНДІЛДВСЕ 215 наборів для проведення діагностики губчастоподібної енцефалопатії великої рогатої худоби на базі тест-системи BеtаPriоn® BSЕ ЕIA (Roboscreen GmbH, каталожний номер: 847-0104000102, Німеччина) на загальну суму (з ПДВ) 9 396 000 грн. Умови договору виконані в повному обсязі.
Також у вказаній довідці не відображено і факту дотримання керівником установи - ОСОБА_1 норм трудового законодавства в частині видачі наказу №175-к від 29 серпня 2022 року, яким ОСОБА_10 було звільнено з посади провідного лікаря ветеринарної медицини науково-дослідного відділу організації наукової та міжнародної роботи з 31 серпня 2022 року, а потім за судовими рішеннями було останнього поновлено на посаді та на виконання вказаних судових рішень Інститутом було здійснені виплати у розмірі 74652,10 грн. поновленому на роботі ОСОБА_10 , чим ДНДІЛДВСЕ було завдано школи ра вказану суму,  оскільки обставини судового розгляду вказаної справи відбулися за межами періоду проведення перевірки посадовими особами Північного офісу Держаудитслужби України.
Таким чином зазначена довідка посадових осіб Північного офісу Держаудитслужби України, сама по собі не спростовують висновків суду першої інстанції щодо дотримання роботодавцем норм трудового законодавства при звільненні позивача із роботи. 
Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, яке відповідають вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо поданого представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 заяви про забезпечення негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплату їй середнього заробітку за один місяць, яке надійшло до суду апеляційної інстанції - 14 липня 2026 року , то колегія враховує, що відповідно до положень ст. 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, а тому додаткових процесуальних дій/рішень щодо цього чинне законодавство не передбачає. 
Однак, враховуючи, що за результатом розгляду вказаної справи, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції, тому і подана 14 липня 2026 року представником позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заява про забезпечення негайного виконання рішення суду повинна бути залишена без задоволення. 
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2024 року залишити без змін.
Заяву подану представником ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про допущення негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 23 липня 2026 року. 

Головуючий суддя : М.А.Яворський
Судді : Т.Ц.Кашперська
В.О.Фінагеєв