ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2026 р. справа № 300/4381/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасування рішення від 13.03.2026 №092250009691 про відмову у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 21.09.1981 по 23.08.1982, з 01.09.1982 по 27.12.1983, з 09.02.1984 по 20.08.1984, з 29.04.1985 по 19.06.1986, з 19.07.1986 по 01.09.1986, з 15.10.1986 по 08.06.1990, з 20.03.1990 по 16.07.1990, з 31.08.1990 по 01.07.1991, з 01.07.1991 по 03.04.1996, з 03.04.1996 по 01.01.2000 та призначити з 05.03.2026 пенсію за віком.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком та відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи згідно записів у трудовій книжці. Позивачем зазначено, що вказані періоди підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, яка відповідно до вимог чинного законодавства є основним документом, що підтверджує стаж роботи та була надана пенсійному органу. Вказала, що основною причиною для відмови у призначенні пенсії та зарахуванні стажу згідно трудової книжки було те, що ім`я заявниці не відповідає паспортним даним. Проте, приналежність даної книжки саме їй підтверджується також іншими документами поданими позивачем, а всі записи у трудовій книжці виконані без перекреслень, не містять виправлень, записи є послідовними та завірені печатками. Окрім цього, вказала, що вона не повинна нести відповідальність за заповнення трудової книжки чи за помилку (описку, виправлення) допущену роботодавцем. Таким чином, вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача на належний соціальний захист. Просила позов задовольнити повністю.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.06.2026 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечила з мотивів, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Вказала, що підстав для прийняття рішення про призначення пенсії немає у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу. Підстав для зарахування стажу згідно даних трудової книжки у позивача немає, оскільки на титульній сторінці ім`я заявниці «ІолЯнта» (мовою документа) не відповідає даним паспорта НОМЕР_1 від 08.08.2014, в якому ім`я заявниці – «ЙолАнта»(мовою документа). Зазначила, що страховий стаж позивача становить 14 років 9 місяці 00 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Просила в задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.03.2026 року звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.
За результатами розгляду заяви за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області від 13.03.2026 прийнято рішення №092250009691 про відмову у призначенні пенсії позивачу.
Так, вказаним рішення позивачу відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю у неї необхідного страхового стажу – 31 рік. Зазначено, що страховий стаж становить 14 років 9 місяці 00 днів. За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 25.09.1981, оскільки на титульній сторінці ім`я заявниці «ІолЯнта» (мовою документа) не відповідає даним паспорта НОМЕР_1 від 08.08.2014, в якому ім`я заявниці – «ЙолАнта» (мовою документа). Враховуючи зазначене періоди роботи відповідно до трудової книжки не можуть бути зараховані до трудового стажу. З 01.01.2000 стразовий стаж зараховано за даними РЗО.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернулася з даним позовом до суду.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи з урахуванням норм матеріального права, суд зазначає наступне.
Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003р. №1058-IV (далі – Закон №1058-IV).
За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до статті 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.
Згідно із пунктом 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі – Інструкція №58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 2.4 Інструкції №58, визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). 
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Судом встановлено, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 25.09.1981, позивач працювала:
з 21.09.1981 по 23.08.1982 – вишивальницею у Косівському художньо-робітничому комбінаті, звільнена у зв`язку з вступом у ВУЗ;
з 09.02.1984 по 20.08.1984 –картотекарем у Косівській міжрайонній торговій базі ОСС;
з 29.04.1985 по 19.06.1986 - статистом у Івано-Франківському міському ЛКСМУ Івано-Франківської області;
з 19.07.1986 по 01.09.1986 –вихователькою в Дитяслях-садку №27 Львівської залізної дороги;
з 15.10.1986 по 08.06.1990 –вихователькою в дитячому садку ПО «Естремрибфлот», який було перейменовано на АП " Балтійський судоремонтний завод";
з 20.03.1990 по 16.07.1990 – секретарем-машиністкою Косівського районного суду;
з 31.08.1990 по 01.07.1991 –секретарем-друкаркою Косівського районного суду;
з 01.07.1991 по 03.04.1996 –інструктором турготелю «Карпатські зорі» м. Косів;
з 03.04.1996 по 30.04.2003 – помічником паспортиста Косівського РВ УМВС в Івано-Франківській області (а.с. 17-20).
Як зазначено вище, підставою для відмови у врахуванні даного стажу позивача періодів роботи з 21.09.1981 по 23.08.1982, з 09.02.1984 по 20.08.1984, з 29.04.1985 по 19.06.1986, з 19.07.1986 по 01.09.1986, з 15.10.1986 по 08.06.1990, з 20.03.1990 по 16.07.1990, з 31.08.1990 по 01.07.1991, з 01.07.1991 по 03.04.1996, з 03.04.1996 по 01.01.2000 згідно поданої трудової книжки було те, що на титульній сторінці ім`я заявниці «ІолЯнта» (мовою документа) не відповідає даним паспорта НОМЕР_1 від 08.08.2014, в якому ім`я заявниці – «ЙолАнта»(мовою документа).
Так, у трудовій книжці поданій відповідачу, перша літера імені позивача “Й”, хоча й не зовсім чітка, а не як зазначена позивачем “І”, та міститься описка в імені позивача “ЙолЯнта”, а не “Йоланта”.
Проте, суд зазначає, що прізвище та по батькові, дата народження позивача повністю відповідають її паспортним даним, а дошлюбне прізвище “ ОСОБА_2 ”, яке змінено на “ ОСОБА_3 ” і зазначене в трудовій книжці збігається із свідоцтвом про народження позивача, що підтверджує приналежність даної книжки саме позивачу.
Окрім цього останній 19 запис в трудовій книжці НОМЕР_2 , а саме: «Косівський РВ УМВС Івано-Франківської області. Прийнята на посаду помічника паспортиста, наказ №59 від 12.04.1996» відповідає першому запису в трудовій книжці НОМЕР_3 , а також відповідає відомостям архівної довідки галузевого державного архіву Міністерства внутрішніх справ України від 18.04.2025 №814 (а.с. 21-22, 28-29).
Так суд зазначає, що у трудовій книжці НОМЕР_2 всі записи є послідовними, чіткими, без перекреслень, містять номери і дати наказів про прийняття і звільнення, підписи відповідальної особи та печатку підприємства, в тому числі на титульній сторінці трудової книжки.
При цьому суд зазначає, що жодних неправильних чи неточних записів саме про періоди роботи позивача, у зв`язку з чим необхідно підтверджувати трудовий стаж, контролюючим органом не виявлено.
Окрім цього, відповідачем також не вказано жодних підстав, за яких таке оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними.
Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, зазначене не може бути підставою для не зарахування оспорюваних періодів роботи позивача до її трудового стажу.
Суд зазначає, що, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 “Про трудові книжки працівників” №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
Слід зазначити, що у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу чи розбіжностях у поданих документах, відповідач мав право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо від позивача, підприємства, а не відмовляти позивачу в призначенні пенсії.
Більше того страховий стаж з 03.04.1996 по 30.04.2003 – помічником паспортиста Косівського РВ УМВС в Івано-Франківській області зараховано відповідачем частково з 01.01.2000 по 30.04.2003, а інші записи, у сукупності із поданими доданими документами, відповідають трудовій діяльності позивача зазначеним у даній книжці. 
Відтак, враховуючи вищезазначені обставини, на переконання суду, записи трудової книжки НОМЕР_2 від 25.09.1981 відповідають періодам трудової діяльності позивача, а тому посилання на неможливість врахування періодів роботи згідно поданої трудової книжки у зв`язку невідповідністю ім`я заявниці її паспортним даним не є достатньою підставою для не врахування періодів трудової діяльності позивача до її стажу..
Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про необхідність зарахування періодів роботи позивача з 21.09.1981 по 23.08.1982, з 09.02.1984 по 20.08.1984, з 29.04.1985 по 19.06.1986, з 19.07.1986 по 01.09.1986, з 15.10.1986 по 08.06.1990, з 20.03.1990 по 16.07.1990, з 31.08.1990 по 01.07.1991, з 01.07.1991 по 03.04.1996, з 03.04.1996 по 01.01.2000 до її страхового стажу.
Окрім цього до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1982 по 27.12.1983.
Так, згідно архівної довідки Карпатського національного університету імені Василя Стефаника від 22.04.2026 №01-23/182 позивач з 01.09.1982 по 27.12.1983 навчалася на фізико-математичному факультеті в Івано-Франківському державному педагогічному інституті ім. В. Стефаника, до виходу в академвідпустку та відрахування з навчання за власним бажанням (станом здоров`я), а тому вказаний період навчання, на переконання суду, також підлягає зарахуванню до її страхового стажу. 
Отже страховий стаж позивача, з урахуванням зарахованого пенсійним органом страхового стажу складає більше 31 року.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Як встановлено судом, вік позивача становить 61 рік, страховий стаж складає більше 31 року, а тому доводи відповідача щодо відсутності у позивача необхідного страхового стажу та, відповідно, права на пенсію за віком є безпідставними. 
Таким чином, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 13.03.2026 №092250009691 про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: - пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Судом встановлено, що 09.03.2024 позивачу виповнилось 60 років, із заявою про призначення пенсії за віком звернувся 05.03.2026, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку. Враховуючи викладене пенсію слід призначити з дня звернення за пенсією, тобто з 05.03.2026 року.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 21.09.1981 по 23.08.1982, з 01.09.1982 по 27.12.1983 (період навчання), з 09.02.1984 по 20.08.1984, з 29.04.1985 по 19.06.1986, з 19.07.1986 по 01.09.1986, з 15.10.1986 по 08.06.1990, з 20.03.1990 по 16.07.1990, з 31.08.1990 по 01.07.1991, з 01.07.1991 по 03.04.1996, з 03.04.1996 по 01.01.2000 та призначити з 05.03.2026 пенсію за віком.
У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 1331,20 грн., судового збору. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 13.03.2026 №092250009691 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 21.09.1981 по 23.08.1982, з 01.09.1982 по 27.12.1983 (період навчання), з 09.02.1984 по 20.08.1984, з 29.04.1985 по 19.06.1986, з 19.07.1986 по 01.09.1986, з 15.10.1986 по 08.06.1990, з 20.03.1990 по 16.07.1990, з 31.08.1990 по 01.07.1991, з 01.07.1991 по 03.04.1996, з 03.04.1996 по 01.01.2000. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити з 05.03.2026 ОСОБА_1 пенсію за віком.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривню 20 копійок судового збору. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Шумей М.В.