ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року Справа № 902/594/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Хабарова М.В.,
суддя Мамченко Ю.А.,
суддя Кульчій І.М.,

секретар судового засідання Щербак В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Вінницької філії на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026 у справі №902/594/26 (суддя Тварковський А.А., повна ухвала складена 01.05.2026)
за позовом Комунального підприємства "Вінницяоблтеплоенерго" 
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Вінницької філії 
про визнання протиправними повідомлення та доручення, їх скасування, а також зобов`язання вчинити дії
за участі представників:
від позивача - Швець О.П.
від відповідача-1 - Ковтонюк Ю.А.
від відповідача-2 - Кравчук О.В.
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026 заяву КП "Вінницяоблтеплоенерго" про вжиття заходів забезпечення позову у справі №902/594/26 задоволено повністю. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Вінницькій філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" вчиняти дії, спрямовані на припинення (обмеження) постачання/розподілу природного газу на об`єкти КП "Вінницяоблтеплоенерго" (вул. Вишнева, буд.24, м. Вінниця, 21025, код ЄДРПОУ 33649363, ЕІС - код 56XQ0000XI1А300F).
Обґрунтовуючи постановлену ухвалу, суд першої інстанції врахувавши наявність доручення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 31.03.2026 про припинення газопостачання та статус КП "Вінницяоблтеплоенерго" як об`єкта критичної інфраструктури, дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки припинення газопостачання може створити реальну загрозу належному функціонуванню соціально важливої інфраструктури області, зокрема житлово-комунального господарства, бюджетних установ, закладів охорони здоров`я, освіти та інших об`єктів соціальної сфери.
Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Вінницької філії звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу в частині вжитих заходів забезпечення позову щодо заборони Вінницькій філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" вчиняти дії, спрямовані на припинення (обмеження) постачання/розподілу природного газу на об`єкти КП "Вінницяоблтеплоенерго" скасувати.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що предмет спору у даній справі стосується визнання протиправними дій газопостачальної організації щодо примусового припинення газопостачання природного газу у зв`язку із заборгованістю за визначеним договором - №2303-ТКЕ(25)-01 від 31.10.2025. Разом з тим, вжиті судом заходи забезпечення позову стосуються заборони як постачальнику природного газу, так і Вінницькій філії ТОВ "Газорозподільні мережі України", діючого Оператора ГРМ, вчиняти дії з припинення (обмеження) газопостачання на об`єкти позивача вцілому, а не з підстав наявної заборгованості за поставлений природний газ. Такий висновок суду першої інстанції, на переконання апелянта, є передчасним та зробленим за неповноти дослідження всіх обставин справи.
Зазначає, що існування вжитих заходів забезпечення позову прямо забороняє товариству вчиняти дії по припиненню газопостачання, навіть у випадку виникнення аварійної ситуації на об`єкті КП "Вінницяоблтеплоенерго" чи аварійної ситуації на вуличному газопроводі, при яких необхідно припинити газопостачання споживачам, у тому числі позивачу.
Крім того, вважає, що встановлення такої заборони фактично призводить до втручання суду в договірні відносини між ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдінг" та ТОВ "Газорозподільні мережі України", що є складовою господарської діяльності, блокує її та порушує при цьому збалансованість інтересів сторін договору. 
У відповідності до ст.263 Господарського процесуального кодексу України, КП "Вінницяоблтеплоенерго" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу вважає безпідставною, оскільки зважаючи на триваючий характер загрози відключення газопостачання, не відкликання апелянтом повідомлення №133 від 28.04.2026, доручення від 31.03.2026, а також статус об`єкта критичної інфраструктури та соціальної значущості КП "Вінницяоблтеплоенерго", вважає наявними підстави для вжиття заходів забезпечення позову.
Зазначає, що твердження апелянта про те, що оскаржувана ухвала забороняє йому реагувати на аварійні ситуації є маніпулятивним, оскільки суд заборонив дії щодо припинення газопостачання саме на підставі спірного боргу та конкретних документів (повідомлення відповідача-2 №1333 від 28.04.2026 та доручення відповідача-1 від 31.03.2026, виданого, у зв`язку із наявною заборгованістю за договором постачання природного газу від 31.10.2025 №2303-ТКЕ(25)-01). Ухвала не обмежує права Оператора ГРМ здійснювати заходи з промислової безпеки або ліквідації аварій, якщо такі заходи не використовуються як привід для відключення за борги.
КП "Вінницяоблтеплоенерго" вказує про здійснення розрахунків за природний газ через рахунки зі спеціальним режимом використання (алгоритм 25% на користь постачальника), згідно з постановою КМУ №812 від 19.07.2022, що є гарантією погашення заборгованості, встановленою державою. А тому, фізичне відключення споживача за наявності діючого безакцептного способу оплати є зловживанням правом з боку відповідачів.
У відповідності до ст.263 Господарського процесуального кодексу України ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" також подало відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що доручення про припинення постачання природного газу було відкликано відповідачем-1 (повідомлення від 30.04.2026) до моменту його виконання Оператором ГРМ, у зв`язку з чим фактичне припинення (обмеження) постачання/розподілу природного газу позивачу не відбулося. Зазначає, що вжиті оскаржуваною ухвалою заходи забезпечення позову є тотожними заявленій позовній вимозі, оскільки позов у даній справі спрямований саме на заборону відповідачам 1,2 вчиняти дії щодо припинення (обмеження) газопостачання, що має ознаки часткового вирішення спору. Вважає, що позивачем не доведено існування обставин, які б підтверджували, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист його прав, а також не доведено наявності реальної, безпосередньої та невідворотної загрози припинення надання життєво необхідних послуг у разі припинення газопостачання. Сам по собі статус "об`єкта критичної інфраструктури" не свідчить про автоматичну наявність таких ризиків та не звільняє позивача від обов`язку їх доведення.
З огляду на вказане, просить апеляційний суд оскаржувану ухвалу скасувати.
У судове засідання 14.07.2026 з`явились представники позивача, відповідача-1, відповідача-2, які надали свої пояснення щодо обставин справи. 
Під час судового засідання учасники справи повідомили про те, що 09.07.2026 Господарським судом Вінницької області у даній справі ухвалене рішення про відмову у позові та скасовано заходи забезпечення, вжиті ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026.
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що станом на 14.07.2026 вказане рішення законної сили не набрало, апеляційна скарга апелянтом не відкликана, останній від апеляційної скарги не відмовився, а тому оскаржувана ухвала підлягає перегляду на правомірність вжиття заходів забезпечення позову станом на дату її постановлення.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, відзиви на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026, наявні в них докази, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026, позивач звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Вінницької філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" про 1) визнання протиправними та скасування доручення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 31.03.2026 вих.№125/2/1-11140 про припинення газопостачання КП "Вінницяоблтеплоенерго", виданого у зв`язку із заборгованістю за договором постачання природного газу від 31.10.2025 №2303-ТКЕ (25)-01 та зобов`язання ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" утриматися від вчинення дій щодо припинення постачання природного газу об`єктам КП "Вінницяоблтеплоенерго" за договором від 31.10.2025 №2303-ТКЕ (25)-01;
2) визнання протиправними та скасування повідомлення Вінницької філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" №1333 від 28.04.2026 про припинення (обмеження) газопостачання та зобов`язання ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" утриматися від вчинення дій щодо припинення (обмеження) постачання природного газу на об`єкти КП "Вінницяоблтеплоенерго" на підставі доручення (доручень), виданих у зв`язку із заборгованістю за договором від 31.10.2025 №2303-ТКЕ (25)-01;
3) у разі, якщо на момент ухвалення рішення суду фактичне припинення (обмеження) газопостачання вже відбулося: зобов`язати ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Вінницьку філію ТОВ "Газорозподільні мережі України" відновити постачання та розподіл природного газу на об`єкти КП "Вінницяоблтеплоенерго" (вул. Вишнева, буд.24, м. Вінниця, 21025, код ЄДРПОУ 33649363, код ЕІС - 56XQ0000XI1А300F) шляхом розпломбування запірних пристроїв та вчинення всіх необхідних технічних дій для відновлення газопостачання.
Разом із позовною заявою КП "Вінницяоблтеплоенерго" подало заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам 1,2 до набрання законної сили рішенням у справі вчиняти дії, спрямовані на припинення (обмеження) постачання/розподілу природного газу на об`єкти позивача на підставі доручення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 30.03.2026 та повідомлення Вінницької філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" №1333 від 28.04.2026 про припинення (обмеження) газопостачання, виданих у зв`язку із заборгованістю за договором від 31.10.2025 №2303-ТКЕ (25)-01, у тому числі за дорученнями, що змінюють дату або форму реалізації такого припинення.
Обґрунтовуючи вищевказану заяву позивач зазначає про наявність безпосередньої та триваючої загрози припинення (обмеження) постачання та/або розподілу природного газу на об`єкти позивача з ініціативи відповідачів 1,2, у зв`язку із наявністю заборгованості за договором від 31.10.2025 №2303-ТКЕ (25)-01, що підтверджується повідомленням про припинення (обмеження) газопостачання №1333 від 28.04.2026, яким передбачено припинення з 07:00 год 04.05.2026, в тому числі дорученням постачальника, яким передбачено припинення з 07.00 год. 30.04.2026. 
Вважає, що надіслані на адресу позивача повідомлення про відключення №1333 від 28.04.2026 та доручення про припинення газопостачання від 31.03.2026 із датами припинення (спочатку з 30.04.2026, а згодом 04.05.2026) підтверджують триваючий характер загрози.
КП "Вінницяоблтеплоенерго" стверджує, що невжиття заходів забезпечення призведе до істотного ускладнення або унеможливлення ефективного захисту його прав, оскільки наслідки фізичного припинення газопостачання є значно більш руйнівними, ніж тимчасове збереження існуючого стану до завершення судового розгляду. Після фактичного відключення відновлення постачання може вимагати додаткових технічних дій, часу й витрат, а також створить нові спори щодо наслідків такого відключення. 
Поряд з цим зазначає, що заявлений захід забезпечення позову прямо пов`язаний із предметом поданого позову, є співмірним та спрямований виключно на збереження існуючого становища до вирішення спору по суті. Водночас такий захід не перешкоджає відповідачам у реалізації інших способів захисту їх прав, зокрема у стягненні заборгованості, та є необхідним для запобігання істотній шкоді правам позивача та інтересам споживачів. 
Таким чином вважає, що невжиття заходів забезпечення шляхом заборони вчиняти дії саме на підставі заборгованості за договором від 31.10.2025 №2302-ТКЕ(25)-01 дозволить відповідачам 1,2 вчинити відключення у будь-який момент, що зробить подальший судовий розгляд формальним. При цьому, відсутність судової заборони дозволить відповідачам змінювати строки, підстави або форму документального оформлення дій щодо припинення газопостачання, що фактично призведе до обходу судового захисту та унеможливить ефективне відновлення порушених прав КП "Вінницяоблплоенерго".
Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з положеннями ст.136, 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є запобігання можливому порушенню в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Цим забезпечується можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Тобто, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з п.2 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі №754/5683/22 зазначила, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду із заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.
Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного до предмету спору, заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співмірності виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
При цьому, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Разом з тим, законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет вірогідності, належності, допустимості та достовірності. 
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. 
Оцінюючи заявлені КП "Вінницяоблтеплоенерго" заходи забезпечення позову, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів оскарження, між КП "Вінницяоблтеплоенерго" та ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" 31.10.2025 укладено договір постачання природного газу №2303-ТКЕ(25)-01, строк дії якого в частині постачання визначено до 31.03.2026, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Надалі, 06.04.2026 сторони уклали новий договір №1004-ТКЕ(Л26)-01, який регулює постачання природного газу до 30.09.2026.
31.03.2026 ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" направило Вінницькій філії ТОВ "ГРМУ" доручення про припинення газопостачання вих.125/2/2/1-11140, в якому зазначило що у зв`язку з існуючою простроченою заборгованістю в сумі 13 881 451,74 грн за договором постачання природного газу від 31.10.2025 №2303-ТКЕ(25)-01, доручає припинити постачання/розподіл природного газу на об`єкти споживача КП "Вінницяоблтеплоенерго" з 07:00 години 30.04.2026.
28.04.2026 Вінницька філія ТОВ "ГРМУ" надіслала КП "Вінницяоблтеплоенерго" повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання №1333, в якому у зв`язку з несвоєчасною та/або неповною оплатою послуг згідно з умовами договору постачання природного газу та доручення від постачальника запропоновано у термін до 07:00 години 04.05.2026 самостійно відключити від газових мереж газопостачання (обмежити газоспоживання до рівня 0,000 тис. куб.м на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання підприємства та попереджено, що у разі невиконання цієї вимоги транспортування газу підприємству буде припинено (обмежено) в примусовому порядку.
З огляду на наведені обставини, колегія суддів враховує, що діяльність учасників справи у тому числі провадиться на принципі забезпечення захисту прав та інтересів споживачів. У відносинах між сторонами, заявник є споживачем природного газу, а у відносинах з іншими особами, фактичним надавачем послуг теплової енергії і гарячої води.
Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову мають враховуватися не лише інтереси сторін спору, а й права та законні інтереси інших осіб, які залежать від безперебійного функціонування позивача, з дотриманням засад справедливості, добросовісності та розумності.
Відповідно до Закону України від 16.11.2021 №1882-ІХ "Про критичну інфраструктуру" до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належать, зокрема, енергозабезпечення (у тому числі постачання теплової енергії). 
Колегія суддів враховує, що КП "Вінницяоблтеплоенерго" є підприємством, що здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії і гарячого водопостачання населенню, бюджетним установам, закладам охорони здоров`я, освіти, іншим споживачам Вінницької області. Безперебійна діяльність підприємства напряму пов`язана із забезпеченням життєво важливих потреб населення та належним функціонуванням об`єктів соціальної та критичної інфраструктури. 
Об`єкти позивача віднесено до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури, оскільки вони належить до сектору комунального господарства (теплопостачання) та енергетики. (інформація про статус даного підприємства міститься в загальному та відкритому доступі)
Відтак, припинення постачання (розподілу) природного газу на об`єкті позивача може призвести до порушення безперебійного функціонування об`єктів соціальної та критичної інфраструктури, а також негативно вплинути на права та законні інтереси невизначеного кола осіб, які є споживачами послуг теплопостачання і гарячого водопостачання (зокрема, але не виключно теплопостачання лікарень, закладів освіти та житлових будинків, тощо).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені заходи забезпечення позову є співмірними та спрямованими на забезпечення балансу інтересів не лише сторін спору, а й інших осіб, права та законні інтереси яких можуть зазнати істотного впливу у разі припинення постачання/розподілу природного газу на об`єкти позивача.
Матеріали справи не містять доказів того, що їх застосування призведе до порушення прав чи законних інтересів відповідачів-1,2 або спричинить їм збитки. Натомість невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист і поновлення прав позивача у разі задоволення позову, а також негативно вплинути на безперебійне забезпечення тепловою енергією та гарячою водою широкого кола споживачів. 
Заборона вчинення дій щодо примусового припинення (обмеження) постачання (розподілу) природного газу є адекватним і необхідним заходом забезпечення позову, що відповідає меті ефективного судового захисту. При цьому невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до суттєвого порушення прав заявника, нанесення йому збитків та витрат для відновлення газопостачання.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову є ефективним, обґрунтованим та таким, що забезпечує належний захист прав та інтересів позивача до вирішення спору по суті.
Оцінюючи доводи апелянта про те, що вжиті заходи забезпечення позову стосуються заборони відповідачам 1,2 вчиняти дії з припинення (обмеження) газопостачання на об`єкти позивача в цілому, а не з підстав наявної заборгованості за поставлений природний газ, апеляційний суд зазначає, що такі доводи не свідчать про неспівмірність обраного заходу забезпечення позову.
Варто зазначити, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову правомірно врахував не лише підставу можливого припинення газопостачання, а й наслідки, які можуть настати у разі його застосування. Оскільки припинення газопостачання здійснюється щодо об`єктів КП "Вінницяоблтеплоенерго", яке забезпечує виробництво та постачання теплової енергії і гарячого водопостачання значному колу споживачів, вказане може вплинути не лише на права та інтереси сторін спору, а й на права інших осіб, які залежать від безперебійної роботи підприємства.
Відтак, вжиття заходу забезпечення позову на об`єкти позивача, на які здійснюється постачання природного газу, є необхідністю задля забезпечення його ефективності та запобігання негативним наслідкам до вирішення спору по суті. Такий захід не є встановленням безумовної заборони на припинення газопостачання з будь-яких підстав, а стосується саме спірних дій відповідачів-1,2, правомірність яких є предметом розгляду у справі №902/594/26.
Щодо доводів апелянта про те, що застосований захід забезпечення позову, у разі виникнення аварійних ситуацій на об`єктах газорозподільної системи, перешкоджатиме Оператору ГРМ виконувати покладені на нього законодавством обов`язки щодо припинення газопостачання споживачам, колегія суддів зазначає, що вжиті заходи забезпечення позову спрямовані виключно на недопущення припинення (обмеження) постачання (розподілу) природного газу з підстав, які є предметом спору у даній справі, а саме у зв`язку з наявністю заборгованості за договором постачання природного газу №2303-ТКЕ (25)-01 від 31.10.2025.
Метою застосованого заходу є збереження існуючого стану правовідносин між сторонами до вирішення спору по суті та недопущення вчинення дій, правомірність яких є предметом судового розгляду.
Відтак, вжитий захід забезпечення не позбавляє Оператора ГРМ можливості виконувати покладені на нього законом обов`язки щодо забезпечення безпечної експлуатації газорозподільної системи, а лише тимчасово забороняє вчинення дій із припинення (обмеження) газопостачання з підстав, що є предметом спору у цій справі.
Оцінюючи доводи апелянта про те, що вжитий захід забезпечення позову є втручанням суду у договірні відносини між ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та ТОВ "Газорозподільні мережі України", колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вжитий судом захід забезпечення позову є тимчасовим процесуальним обмеженням, спрямованим на збереження існуючого стану правовідносин між сторонами та забезпечення ефективного судового захисту до вирішення спору по суті.
Разом з тим, оскаржуваною ухвалою не було позбавлено відповідачів-1,2 можливості здійснювати господарську діяльність, виконувати договірні та визначені законом обов`язки чи реалізовувати належні їм права, а лише тимчасово заборонено вчинення конкретних дій щодо припинення (обмеження) газопостачання з підстав, правомірність яких є предметом розгляду у даній справі.
Апеляційний суд вважає також зазначити, що у відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", вважаючи наявними підстави для скасування оскаржуваної ухвали вказувало, що вжитий судом захід забезпечення позову є тотожним заявленим позовним вимогам та свідчить про часткове вирішення спору по суті.
Щодо вказаного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сам по собі збіг способу забезпечення позову із змістом окремої позовної вимоги не є достатньою підставою для висновку про їх тотожність у розумінні ч.11 ст.137 Господарського процесуального кодексу України та не свідчить про вирішення судом спору по суті.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є також вимоги про визнання протиправними та скасування доручення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 31.03.2026 №125/2/2/1-11140 та повідомлення Вінницької філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" №1333 від 28.04.2026, а також, у разі фактичного припинення газопостачання, про зобов`язання відповідачів 1,2 відновити постачання та розподіл природного газу. 
Разом з тим, жодна із зазначених вимог судом першої інстанції не вирішена, не надана оцінка правомірності оскаржуваних доручення та повідомлення, не встановлення наявності чи відсутності у відповідачів-1,2 права ініціювати припинення (обмеження) газопостачання, не вирішено питання щодо наявності підстав для такого припинення, тощо. Зазначені питання можуть бути вирішені виключно за результатами розгляду справи по суті.
Судом враховано, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Натомість застосований судом захід забезпечення позову має виключно тимчасовий характер, діє до вирішення спору по суті, спрямований на збереження існуючого стану правовідносин між сторонами і запобігання настанню наслідків реалізації дій відповідачами-1,2, правомірність яких є предметом судового розгляду у даній справі.
Таким чином, застосування заходу забезпечення позову у даній справі не спрямоване на вирішення спору по суті, а має на меті збереження існуючого стану правовідносин між сторонами та можливості ефективного виконання майбутнього судового рішення. За таких обставин доводи ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про тотожність заходу забезпечення позову заявленим позовним вимогам та часткове вирішення спору по суті є необґрунтованими.
Щодо посилання ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на те, що 30.04.2026 на адресу відповідача-2 та позивача було направлено повідомлення про відкликання доручення від 27.04.2026 №125/2/2/1-13880 на припинення постачання/розподілу природного газу на об`єкти позивача, що свідчить про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів зазначає, що наявність такого повідомлення не скасовує та не свідчить про відкликання доручення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 31.03.2026, яким відповідачу-1 було доручено припинити постачання природного газу позивачу та правомірність якого, серед іншого, є предметом оскарження у даній справі.
З огляду на викладене, наведені апелянтом доводи не спростовують правильності висновку суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для застосування заявлених позивачем заходів забезпечення позову.
У силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст.73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність КП "Вінницяоблтеплоенерго" необхідності вжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, оскільки їх невжиття може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання майбутнього судового рішення, а також ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026 у справі №902/594/26.
Оскільки відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 269, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Вінницької філії на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026 у справі № 902/594/26 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026 у справі № 902/594/26 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена "21" липня 2026 р.

Головуючий суддя Хабарова М.В. 

Суддя   Мамченко Ю.А. 

Суддя   Кульчій І.М.