Справа № 646/9004/25
Провадження № 1-кп/639/149/26

В И Р О К
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
13 серпня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене 14.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025221140000728, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, розлученого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця, який проходив військову службу на посаді розвідника – номера обслуги 2 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
захисника – адвоката ОСОБА_11 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 02.08.2025,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
13 липня 2025 року приблизно о 22:00 годині ОСОБА_3 перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де в нього на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час знаходилася у приміщенні квартири.
Під час перебування у вказаному місці та у зазначений час, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на погрозу вбивством ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на погрозу вбивством потерпілій, ОСОБА_3 , діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки й бажаючи їх настання, з метою виклику почуття тривоги та стурбованості, почав висловлювати на адресу ОСОБА_10 погрози вбивством та фізичною розправою, усвідомлюючи, що тим самим викликає у неї побоювання за своє життя та бажаючи цього. На підтвердження своїх погроз, з метою змусити потерпілу повірити у серйозність своїх намірів та реальність здійснення висловлених ним погроз вбивством, ОСОБА_3 став демонструвати ОСОБА_10 ніж та тримати його над головою останньої, чим викликав у потерпілої реальні підстави побоюватися висловлених ОСОБА_3 погроз вбивством.
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 129 КК України, тобто погроза вбивством.

Крім того, 13 липня 2025 року приблизно о 22:00 годині ОСОБА_3 , діючи умисно, з прямим умислом на вчинення незаконних дій та протиправного позбавлення людини волі, шляхом вільного доступу проник до квартири АДРЕСА_2 .
Перебуваючи у вищезазначеній квартирі, ОСОБА_3 , з метою протиправного перешкоджання малолітній ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у тому числі за згодою її матері ОСОБА_10 , обирати за своєю волею місце знаходження, наказав ОСОБА_10 покинути квартиру для того, щоб вона нібито принесла з вулиці його особисті речі. Щойно ОСОБА_13 вийшла за межі квартири, ОСОБА_3 зачинив на замок вхідні двері, чим затримав малолітню потерпілу ОСОБА_12 , без згоди її матері, в тому місці, де вона знаходитися не бажає, не даючи останній змогу втекти з квартири до матері, тим самим позбавив малолітню ОСОБА_14 права вільного пересування та можливості залишити квартиру АДРЕСА_2 .
У результаті вказаних дій ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння і бажаючи діяти саме таким чином, незаконно позбавив волі малолітню дитину ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України, тобто незаконне позбавленні волі людини, вчинене щодо малолітнього.

Крім того, ОСОБА_3 , за невстановлених обставин, точну дату встановити не виявилося можливим, перебуваючи за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , попередньо незаконно придбав ручну осколкову гранату Ф-1.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне зберігання вибухового пристрою, бойового припасу, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання шкідливих наслідків і бажаючи їх настання, почав зберігати вказану гранату за місцем свого проживання. При цьому ОСОБА_3 достовірно знав, що граната відноситься до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів, які заборонені до вільного обігу, а також усвідомлював, що він не має передбаченого законом дозволу на її зберігання.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 грубо порушив вимоги «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998.
У подальшому 14 липня 2025 року, у період часу з 17 год 51 хв до 23 год 21 хв, протиправна діяльність ОСОБА_3 була припинена співробітниками поліції, якими в ході проведення огляду за місцем його реєстрації та проживання було виявлено та вилучено ручну осколкову гранату Ф-1, яка є вибуховим пристроєм, бойовим припасом, що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/121-25/18630-ВТХ від 25.07.2025, яку ОСОБА_3 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання вибухових пристроїв, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

ІІ. Позиція обвинуваченого  ОСОБА_3  щодо пред`явленого обвинувачення та надані ним покази
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 визнав у повному обсязі вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненому щиро розкаюється, піддав критичній оцінці свої протиправні дії, на теперішній час бажає продовжити проходження військової служби в лавах Збройних Сил України, про що отримав письмову згоду командування військової частини НОМЕР_3 .
Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що 11 липня 2025 року він дійсно самовільно залишив місце несення служби та прибув за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Військову службу покинув для того, щоб побачитися та помиритися із ОСОБА_15 , з якою вони підтримували стосунки. 11.07.2025 він зустрівся із ОСОБА_10 та вони помирилися, після чого разом поїхали та забрали її малолітню доньку ОСОБА_16 , потім повернулися до неї додому. В ніч з 11.07.2025 на 12.07.2025 він ночував у квартирі ОСОБА_17 . В ніч з 12.07.2025 на 13.07.2025 ночував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Протягом 12 та 13 липня 2025 року займався своїми справами. 13.07.2025 ОСОБА_18 приїхала та забрала його на своїй машині, потім вони разом з малолітньою донькою ОСОБА_16 прибули в квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , де приготували вечерю, потім покупали дитину та збиралися вкладати дитину спати. Надалі у нього з ОСОБА_10 виникла сварка на ґрунті ревнощів. Потім він попросив у ОСОБА_17 мобільний телефон, де побачив її листування із сусідом. Після цього він взяв кухонний ніж та пішов до сусіда, щоб з`ясовувати з ним стосунки. В той час він гучно стукав у двері та голосно кричав, але сусід не відчинив двері. Після цього хтось викликав працівників поліції. Коли він перебував у приміщенні тамбуру з ножем в руках, то почув шум та побачив, що по сходах підіймаються працівники поліції. Деякий час він спілкувався з поліцейськими, потім підійшов до вхідних дверей у квартиру та постукав, ОСОБА_10 відкрила двері, він зайшов до квартири та зачинив двері за собою. Перебуваючи у приміщенні квартири, він голосно нецензурно лаявся на ОСОБА_17 , оскільки вона викликала поліцію, погрожував їй ножем та словесно погрожував вбивством. Потім він надав можливість ОСОБА_17 вийти з квартири для того, щоб вона забрала його кросівки з машини, яка стояла під будинком. Однак малолітню дитину він не випустив із квартири, щоб ОСОБА_17 повернулася. Колі він перебував у приміщенні квартири з малолітньою дитиною ОСОБА_16 , дитина почала плакати, оскільки злякалася, він взяв її на руки та почав заспокоювати. Протягом 20-30 хвилин ОСОБА_17 не поверталася до квартири, в цей час він спілкувався із поліцейськими через двері. Потім поліцейські постукали в двері та повідомили, що принесли йому кросівки. Надалі він одягнув кросівки, добровільно вийшов із квартири та здався поліцейським, дитина в цей час залишилася в приміщенні квартири. На вулиці біля будинку його затримали працівники поліції та одягли на нього кайданки.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 під час допиту у суді підтвердив, що після самовільного залишення місця несення військової служби, перебуваючи на подвір`ї за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , він знайшов гранату Ф-1, яку він відніс у сарай та залишив там зберігатися, де в подальшому її вилучили працівники поліції. Він визнає, що вказану гранату незаконно придбав та зберігав в сараї за місцем свого проживання.

ІІІ. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин та висновки суду
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його винність у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 146 КК України, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_10 , показаннями свідків, сукупністю досліджених письмових, речових доказів та висновками судових експертиз.
Так, під час допиту у судовому засіданні 09.12.2025 потерпіла ОСОБА_10 надала показання, що з 04.12.2023 вона почала зустрічатися з ОСОБА_19 та між ними склалися любовні відносини. Її батьки та малолітня дитина дуже добре відносилися до нього, дитина навіть називала його батьком. У червні 2025 року, після спільної подорожі до ОСОБА_20 , вона вирішила розстатися із ОСОБА_3 , заблокувала його номер телефону та більше з ним не хотіла спілкуватися, оскільки він дуже сильно її ревнував. 10 липня 2025 року приблизно о 18 годині ОСОБА_3 приїхав до неї та чекав її біля під`їзду з квітами, він просив у неї вибачення, однак вона не хотіла поновлювати з ним стосунки, після чого поїхала за дитиною. Коли вона повернулася додому, ОСОБА_21 знову чекав її біля під`їзду, він був з іграшкою для дитини та якимись речами, дитина називала його татом, тому вона вирішила дати йому другий шанс. В ніч з 10 на 11 липня 2025 року ОСОБА_3 ночував у неї вдома. 11 липня 2025 року протягом дня вона перебувала на роботі, а ОСОБА_21 поїхав до своєї матері, в цю ніч він ночував у себе вдома. 12 липня 2025 року протягом дня вона знову перебувала на роботі, після роботи забрала ОСОБА_3 від матері, в ніч з 12 на 13 липня 2025 року він ночував у неї на квартирі. 13.07.2025 зранку вони посварилися з ОСОБА_21 , після чого він пішов до своєї матері. Приблизно о 12-13 годині вона зателефонувала ОСОБА_3 , по голосу зрозуміла, що він сильно випивший. В розмові він почав казати, що «не бажає жити, він з гранатою та все підірве». В ході розмови мати ОСОБА_21 попросила її приїхати, оскільки тільки вона може його заспокоїти. Коли вона разом із малолітньою дитиною на своєму автомобілі приїхала до його будинку, ОСОБА_22 був дуже п`яним, в одній руці він тримав гранату, в іншій руці у нього було кільце від гранати, всі сусіди злякалися цього та втекли. Надалі племінник ОСОБА_23 допоміг вставити кільце в гранату, він забрав у нього гранату та десь її сховав. Після цього вона посадила ОСОБА_3 в свій автомобіль та поїхала з ним в ОСОБА_24 храм, який розташований за містом ОСОБА_25 . Після відвідування Озерянського храму ОСОБА_3 сказав, що хоче переночувати у неї, оскільки хоче побути з нею та з дитиною, після чого вони разом поїхали до неї на квартиру. Приблизно о 21 годині ОСОБА_3 влаштував сварку на ґрунті ревнощів, оскільки приревнував її до сусіда. Вона пояснювала йому, що сусід молодший від неї на 15 років, що у нього є дружина та дитина, що він просто хотів у неї підстригтися, про що вони домовлялися в листуванні. Однак ОСОБА_22 на її слова не реагував, він взяв кухонний ніж та з її мобільним телефоном побіг до сусіда по тамбуру, почав стукати та кричав, щоб сусід відкрив двері. В цей час її малолітня донька дуже злякалася, у зв`язку з чим вона закрила вхідні двері до квартири. Після цього ОСОБА_3 почав стукати в її двері, надалі вона взяла свій старий телефон та викликала поліцію. Через деякий час приїхали працівники поліції, в цей час ОСОБА_3 залишив кухонний ніж в тамбурі та вийшов на сходовий майданчик до поліцейських. Він казав поліцейським, що це звичайна сімейна сварка та нібито жінка часто викликає поліцію, однак поліцейські наполягали на тому, що вони мають поспілкуватися із заявницею. Коли вона побачила, що приїхали поліцейські та вони підіймаються наверх, то вирішала відкрити двері в квартиру, це було її помилкою. В цей момент ОСОБА_3 різко забіг всередину квартири та закрив за собою двері. Надалі ОСОБА_26 сказав їй: «Ні ти, ні я живими не вийдемо». Він бив її кулаками по голові, наніс близько 40 ударів, внаслідок чого у неї був струс головного мозку та була вирвана сережка з вуха. Потім ОСОБА_3 розбив її два мобільних телефони, він погрожував їй кухонним ножем та погрожував вбивством. Потім ОСОБА_3 виштовхав її з квартири, щоб вона спустилася вниз та забрала з машини його кросівки. При цьому, її малолітню доньку ОСОБА_16 він залишив у квартирі як гарантію того, що вона повернеться. Протягом 20-30 хвилин ОСОБА_3 незаконно утримував малолітню дитину у квартирі та не відпускав її, в цей час дитина була незаконно позбавлена волі. Потім поліцейським вдалося умовити ОСОБА_3 здатися та їй повернули малолітню доньку.
Допитаний у судовому засіданні 11.11.2025 свідок ОСОБА_27  надав показання, що він є батьком потерпілої ОСОБА_10 . Його донька зустрічалася з ОСОБА_19 , вони разом відпочивали під час його відпусток. Того дня (точну дату він не пам`ятає), його дружина попросила зателефонувати доньці, оскільки вона декілька разів їй дзвонила, однак донька не відповідала. Коли він зателефонував доньці, йому відповів ОСОБА_3 та сказав, що ОСОБА_18 закрилася в квартирі та нікого не впускає. ОСОБА_26 повідомив йому, що він перебуває на сходовому майданчику з працівниками поліції, поліцейські до нього бояться підходити, оскільки у нього при собі зброя. Після цього ОСОБА_27 зателефонував на службу «102» та разом із сусідом виїхав до квартири доньки. Коли він прибув на місце, там вже були працівники МНС, поліції та швидка медична допомога. Через деякий час на вулицю вийшла його донька, в неї була кров на вусі та вона ридала. Зі слів поліцейських йому стало відомо, що у ОСОБА_3 при собі був ніж. Донька пояснила, що в неї з ОСОБА_3 виникла сварка на ґрунті ревнощів. Коли вона викликала поліцію та відрила двері для працівників поліції, ОСОБА_3 ввірвався у її квартиру перед поліцейськими та закрив вхідні двері. Потім ОСОБА_3 побив її, бив її кулаками по голові та кидався на неї з ножем. Через деякий час ОСОБА_3 відпустив його доньку ОСОБА_17 , однак малолітню дитину (його онуку) він не випустив із квартири. Через деякий час поліцейські вивели ОСОБА_3 на вулицю. Коли вони піднялися у квартиру, то в приміщенні квартири він побачив два розбитих мобільних телефони, кухонний ніж лежав на пуфику, в квартирі також знайшли сережку доньки.
Під час судового розгляду проведено допит працівників Управління патрульної поліції в Харківській області та екстреної швидкої медичної допомоги, які здійснювали виїзд за викликом на місце події.
Так, допитана у судовому засіданні 11.11.2025 свідок ОСОБА_28  надала показання, що вона працює поліцейською УПП в Харківській області. 13.07.2025 у вечірній час, під час патрулювання в складі екіпажу разом із ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , надійшов виклик про те, що чоловік із гранатою та ножем ломиться до квартири заявниці. Коли вони прибули на місце, то в під`їзді виявили чоловіка, цим чоловіком був ОСОБА_3 , який сидів на сходах, поруч із ним був ніж, гранату вони не бачили. Поспілкувавшись із чоловіком стало відомо, що у нього виник конфлікт із його співмешканкою. Після довгих розмов заявниця впустила чоловіка до квартири, він зачинився у квартирі, звідти доносилися крики та було чути звуки бійки, жінка та дитина плакали. Після цього чоловік відпустив жінку, а сам залишився у квартирі з дитиною. Зі слів інших поліцейських їй стало відомо, що коли чоловік відкривав вхідні двері квартири, то на руках у нього була дитина і в руці він тримав ніж. Чоловік казав, щоб поліцейські не підходили до квартири, а також казав, що здаватися він не збирається. Після довгого спілкування чоловік добровільно вийшов із квартири та здався.
Під час допиту у судовому засіданні 11.11.2025 свідок ОСОБА_31  надав показання, що він працює поліцейським УПП в Харківській області. В складі екіпажу разом із ОСОБА_28 та ОСОБА_29 вони здійснювали патрулювання. Їм надійшов виклик, що чоловік погрожує жінці та ломиться в квартиру заявниці. По прибуттю на місце вони виявили чоловіка, який сидів на сходах, він був у збудженому стані. Під час спілкування вони встановили, що у чоловіка виник конфлікт із жінкою, бо вона його зрадила. Чоловік повідомив, що він є військовослужбовцем та не залишить місце події. Коли свідок робив доповідь своєму керівництву, то цей чоловік зайшов назад у квартиру. З квартири було чути крики, вхідні двері були зачинені. Після цього вони викликали на допомогу групу тактико-оперативного реагування (далі за текстом – ТОР). З чоловіком вони вели діалог через закриті двері. Потім з квартири швидко вибігла жінка, вона була заплакана та казала, що її побили. Чоловік знову зачинив двері, в квартирі з ним залишилася дитина. Через деякий час чоловік добровільно здався працівникам поліції. Вся ця подія відбувалася протягом півтори – двох годин.
Допитаний у судовому засіданні 09.12.2025 свідок ОСОБА_32  надав показання, що він працює командиром взводу УПП в Харківській області. Їх екіпажу надійшов виклик про те, що чоловік з ножем та гранатою ломиться до квартири заявниці. У зв`язку з такою фабулою, вони запросили допомогу допоміжного екіпажу. Коли поліцейські прибули за викликом, то в під`їзді виявили ОСОБА_3 , який був із ножем в руках. З цим чоловіком вони почали діалог та намагалися врегулювати ситуацію. Останній не був налаштований на діалог та перебував у збудженому стані. Після цього ОСОБА_3 підійшов до вхідних дверей у квартиру та постукав у двері. З незрозумілих причин жінка відрила йому двері, після чого він зайшов у квартиру та закрив за собою двері. Надалі було чути жіночі крики з цієї квартири. Їх екіпаж був на місці до самого кінця та він бачив, як ОСОБА_3 виходив із під`їзду.
Під час допиту у судовому засіданні 11.11.2025 свідок ОСОБА_33  надав показання, що він працює інспектором роти ТОР УПП у Харківській області. 13.07.2025 в темну пору доби, під час патрулювання разом зі співробітниками патрульної поліції ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , надійшло повідомлення про те, що інший екіпаж потребує допомоги. Коли вони прибули на місце, то дізналися, що військовий взяв у заручники малолітню дитину. З квартири було чути голос чоловіка, він був агресивно налаштований, з його сторони були погрози: «не підходити до дверей та відійти, а то він когось вб`є». Зі слів патрульних поліцейських йому стало відомо, що свою співмешканку він випустив з квартири, цей чоловік виходив із квартири, в одній руці у нього був ніж, на іншій руці він тримав дитину. Через зачинені двері вони вели діалог з чоловіком протягом 10 хвилин, вони просили його залишити ніж і вийти з піднятими руками, просили його здатися працівникам поліції. В цей час в квартирі перебувала малолітня дитина, яка була позбавлена волі. Дитина не могла самостійно покинути приміщення квартири, оскільки двері були зачиненими. Цей чоловік із-за закритих дверей кричав, щоб вони покинули тамбур і відійшли від дверей. Потім підійшов інспектор ОСОБА_36 , в розмові з чоловіком йому вдалося понизити рівень ескалації та переконати останнього здатися. Комунікація з чоловіком тривала протягом 15 хвилин. Потім цей чоловік добровільно вийшов із квартири та на вулиці у дворі його затримали.
Допитаний у судовому засіданні 11.11.2025 свідок ОСОБА_37  надав показання, що він працює поліцейським УПП в Харківській області. 13.07.2025, під час патрулювання у складі групи тактико-оперативного реагування, надійшов виклик про те, що чоловік у квартирі тримає жінку і дитину, має при собі гранату та ніж. Після їх прибуття на місце події, жінка, яка здійснила виклик, вже знаходилася на вулиці поблизу під`їзду. Надалі вони піднялися на поверх та почали бесіду з громадянином, останній поводився агресивно та погрожував дитині. Коли цей чоловік відкривав двері квартири, дитина віком 2-3 років була у нього на руках, в цей час в другій руці чоловік тримав ніж. З цим чоловіком вони довго спілкувалися, не менше 30-40 хвилин. Під час розмови чоловік казав, щоб вони не підходили, він погрожував поліцейським. Також цей чоловік погрожував нанести шкоду дитині. Чоловік не відпускав дитину і не відкривав вхідні двері. Дитина не могла самостійно покинути квартиру, бо чоловік тримав та не відпускав її. Потім свідку ОСОБА_38 вдалося налагодити контакт із чоловіком, розпочалася спокійна розмова, чоловік залишив дитину у квартирі та добровільно вийшов.
Під час допиту у судовому засіданні 09.12.2025 свідок ОСОБА_39 надав показання, що він працює поліцейським роти ТОР УПП в Харківській області. Під час патрулювання в складі екіпажу з ОСОБА_40 та ОСОБА_34 , надійшов запит про допомогу від іншого екіпажу. Коли вони прибули на місце, стало відомо, що чоловік зачинився у квартирі з дитиною. Чоловік два-три рази виходив із квартири, на одній руці у нього була дитина, в іншій руці він тримав ніж. Вони протягом 20 хвилин спілкувалися з чоловіком, щоб він поклав ніж, вийшов та відпустив дитину. Його напарник ОСОБА_36 спілкувався з цим чоловіком через двері. Спілкування відбувалося протягом приблизно 20 хвилин, потім йому вдалося вмовити чоловіка, він добровільно вийшов із квартири та його вивели з під`їзду. Після цього свідок ОСОБА_39 забрав малолітню дитину з квартири та передав її матері.
Допитаний у судовому засіданні 09.12.2025 свідок ОСОБА_41 надав показання, що він працює інспектором УПП в Харківській області. При патрулюванні надійшов виклик про допомогу іншому екіпажу. Коли вони прибули на місце, на сходах в під`їзді сидів чоловік з ножем в руках. На запитання що трапилось, цей чоловік почав розповідати, що його зрадила дружина. Також чоловік повідомив, що він самовільно залишив військову службу. Тривалий час вони спілкувалися, потім чоловік підійшов до дверей, жінка відкрила двері та він зайшов у квартиру, далі було чути крики жінки з квартири. Приблизно через 15-20 хвилин чоловік відкрив двері та жінка вийшла, в цей час чоловік тримав дитину на руках і держав в руці ніж. В їх екіпажі того дня перебували він, працівники поліції ОСОБА_42 та ОСОБА_43 . Приблизно через 5-10 хвилин їх екіпаж поїхав на інший виклик.
Під час допиту у судовому засіданні 09.12.2025 свідок ОСОБА_44  надав показання, що він працює інспектором УПП в Харківській області. Їх екіпаж здійснював патрулювання території, коли їм надійшов виклик про допомогу іншому екіпажу. По прибуттю на місце виклику, у під`їзді між першим та другим поверхом на сходах вони виявили чоловіка, який був з ножем у руках. Він казав, що йому дуже погано та він хоче померти, оскільки його зрадила співмешканка. Цей чоловік казав, що він просто хоче забрати речі з квартири, але вона його не пускає. В ході розмови чоловік повідомляв їм, що він є військовослужбовцем та перебуває в СЗЧ. Свідок не бачив той момент, як цей чоловік зайшов до квартири, оскільки виходив з під`їзду. Однак, коли він знову повернувся в під`їзд, то в квартирі вже були крики та метушня, він чув з квартири крики жінки та дитини. Після цього їх екіпаж поїхав на інший виклик.
Допитана у судовому засіданні 27.01.2026 свідок ОСОБА_45  надала показання, що вона працює парамедиком швидкої невідкладної медичної допомоги. Їм надійшов виклик про те, що чоловік утримує свою дружину і дитину. Прибувши на місце виклику, від поліцейських вони дізналися, що чоловік утримує дружину і дитину в заручниках, в нього є якась зброя, тип зброї – невідомий. Поліцейські намагалися домовитися з цим чоловіком, щоб він відпустив жінку та дитину. Через деякий час працівники поліції вийшли з цим чоловіком, його посадили в автомобіль та кудись повезли. Після цього вони піднялися в квартиру, в коридорі поліція знайшла кухонний ніж, яким, зі слів жінки, їй погрожував чоловік. Вони провели медичний огляд жінки та малолітньої дитини, жінка від госпіталізації відмовилася.
Крім показань потерпілої ОСОБА_10 та показань допитаних свідків, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю досліджених письмових, речових доказів та висновками судових експертиз.
З електронного рапорту інспектора відділу поліції № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_46 від 14.07.2025 встановлено, що 13.07.2025 о 21:54 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 13.07.2025 о 21:53 за адресою: АДРЕСА_4 , військовий ОСОБА_3 із гранатою та з ножем вривається до помешкання заявниці, заявниця в приміщенні з дитиною, жінка схвильована, прохає наряд поліції (матеріали кримінального провадження, том № 1, арк. 12-15).
Протоколом огляду предмету від 02.09.2025 та дослідженими цифровими записами повідомлень підтверджується, що 13.07.2025 до служби «102» надійшло 7 (сім) повідомлень про подію за адресою: АДРЕСА_4 (матеріали кримінального провадження, том № 2, арк. 163-164, 219-226).
Фактичними даними, відображеними в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.07.2025 та дослідженим відеозаписом підтверджується, що ОСОБА_3 був затриманий в порядку статті 208 КПК України як особа, яку застали під час вчинення злочину (матеріали кримінального провадження, том № 1, арк. 18-23).
Протоколом огляду місця події від 14.07.2025, який проведено за адресою: АДРЕСА_4 , та відеозаписом слідчої дії підтверджується, що під час проведення огляду місця події було вилучено металевий кухонний ніж з рукояткою чорного кольору, яким, зі слів ОСОБА_10 , їй погрожував ОСОБА_3 (матеріали кримінального провадження, том № 1, арк. 28-33).
Огляд місця події було проведено на підставі письмової заяви ОСОБА_10 , яка є власником зазначеного житла, тобто з дотриманням вимог статей 233, 237 КПК України (матеріали кримінального провадження, том № 1, арк. 27).
Допитана у судовому засіданні 11.11.2025 свідок ОСОБА_47  підтвердила, що вона була присутня понятою при проведенні огляду місця події. Іншим понятим був її хлопець ОСОБА_48 , який наразі виїхав за межі території України. В ході огляду квартири було виявлено кухонний ніж (довжиною орієнтовно 20 см) та два розбитих мобільних телефони.
На запит слідчого листом Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП від 14.07.2025 вих. № 8353/41/14/02-2025 надано копії відеозаписів з нагрудних реєстраторів працівників поліції щодо обставин, які стали предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12025221140000728 від 14.07.2025 (матеріали кримінального провадження, том № 1, арк. 83-84).
Фактичними даними, відображеними в протоколі огляду предмету від 14.07.2025 та дослідженими відеозаписами з нагрудних реєстраторів (ID реєстратора № 472519) від 13.07.2025 (матеріали кримінального провадження, том № 1, арк. 109-114) підтверджуються такі обставини:
-о 22:06:42 працівники патрульної поліції заходять до будинку та прямують на місце події, де на другому поверсі на сходах виявляють чоловіка, яким виявився обвинувачений ОСОБА_3 ;
-о 22:11:35 в ході бесіди чоловік повідомив, що він військовий, розвідник, він «здаватися не буде» та щоб до нього не підходили. В ході бесіди працівники поліції намагалися заспокоїти чоловіка та вмовити його кинути ніж, але він був у збудженому стані, дуже нервував, агресивно висловлювався;
-о 22:20:45 жінка відчинила двері своєї квартири, чоловік швидко підійшов до вхідної двері, після чого забіг до квартири з ножем в руках та швидко зачинив двері зсередини. Відразу після цього з квартири почали доноситися гучні жіночі крики, лайка та погрози фізичною розправою зі сторони чоловіка (погрожував зарізати жінку). Після цього працівники патрульної поліції прийняли рішення викликати на місце екіпаж ТОР;
-о 23:03:50 чоловік випустив з квартири жінку, залишився наодинці з дитиною у квартирі, зачинивши вхідні двері зсередини.
Фактичними даними, відображеними в протоколі огляду предмету від 14.07.2025 та дослідженими відеозаписами з нагрудних реєстраторів (ID реєстратора № 472532) від 13.07.2025 (матеріали кримінального провадження, том № 1, арк. 99-108) підтверджуються такі обставини:
-о 22:07:24 працівники патрульної поліції відчиняють двері під`їзду, заходять до будинку та прямують на місце події, де на другому поверсі на сходах виявляють чоловіка, яким виявився обвинувачений ОСОБА_3 ;
-о 22:11:35 в ході бесіди чоловік, тримаючи в руках кухонний ніж, повідомив, що він військовий, «здаватися не буде», «не хоче більше жити» і щоб до нього не підходили. В ході бесіди працівники поліції намагалися заспокоїти чоловіка та вмовити його кинути ніж, але він був у збудженому стані, дуже нервував, агресивно висловлювався;
-о 22:20:47 жінка відчинила двері квартири, вказаний чоловік швидко підійшов до вхідної двері, після чого забіг до квартири з ножем в руках та зачинив двері зсередини. Відразу після цього з квартири почали доноситися гучні жіночі крики, лайка та погрози фізичною розправою зі сторони чоловіка. Після цього працівники патрульної поліції прийняли рішення викликати на місце екіпаж ТОР;
-о 22:56:05 в під`їзді по сходах спускається особа жіночої статі, як встановлено це була потерпіла ОСОБА_10 , яка розмовляє з працівниками поліції та повідомляє, що в квартирі залишилася малолітня дитина та вказаний чоловік не відпускає її.
Фактичними даними, відображеними в протоколі огляду предмету від 14.07.2025 та дослідженими відеозаписами з нагрудних реєстраторів (ID реєстратора № 476542) від 13.07.2025 (матеріали кримінального провадження, том № 1, арк. 87-98) підтверджуються такі обставини:
- о 23:02:29 працівники патрульної поліції заходять до під`їзду будинку та підіймаються сходами;
-о 23:07:35 працівники патрульної поліції підходять до дверей, розмовляють з особою на ім`я ОСОБА_21 , яка знаходиться за зачиненими дверима;
-о 23:18:29 на відео відчиняються двері та з`являється особа чоловічої статі середньої тілобудови, одягнена в темну футболку, темні штани з білим малюнком, яка тримає на руках дитину (під час судового розгляду встановлено, що це був обвинувачений ОСОБА_3 );
-о 23:18:47 особа чоловічої статі середньої тілобудови, одягнена в темну футболку, темні штани з білим малюнком, яка тримає на руках дитину, бере з підлоги кросівки темного кольору, заходить до квартири та зачиняє двері;
-о 23:20:53 відчиняються двері, з квартири знову виходить особа чоловічої статі середньої тілобудови, одягнена в темну футболку, темні штани з білим малюнком. Також на відео чутно чоловічий голос: «С ребенком все нормально, я сейчас выхожу. Я выхожу, сдаюсь»;
-о 23:21:42 особа чоловічої статі середньої тілобудови, одягнена в темну футболку, темні штани з білим малюнком через плече одягнена сумка темного кольору, на спині рюкзак темного кольору спускається сходами та виходить з під`їзду на вулицю;
-о 23:24:50 до ОСОБА_3 було застосовано спеціальні засоби – кайданки.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.08.2025 та дослідженим відеозаписом підтверджується, що під час проведення слідчої дії потерпіла ОСОБА_10 на місці події розповіла та показала, за яких саме обставин ОСОБА_3 погрожував їй вбивством та спричинив їй тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_3 відпустив потерпілу з приміщення квартири, однак почав протиправно утримувати її малолітню дитину в приміщенні квартири, не дозволяючи їй залишити помешкання (матеріали кримінального провадження, том № 2, арк. 151-156).
Висновком експерта ХОБСМЕ за результатами проведення судово-медичної експертизи від 17.07.2025 № 09-1115/2025 (матеріали кримінального провадження, том №1, арк. 53-54) підтверджується, що у громадянки ОСОБА_10 мають місце наступні тілесні ушкодження: синці на обличчі та правій руці, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів; садна на обличчі, які утворилися від дії тупих твердих предметів за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 1-2 доби до проведення судово-медичної експертизи (15.07.2025). За ступенем тяжкості: синці на обличчі та правій руці, садна на обличчі викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою, відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
Висновком експерта ХОБСМЕ від 29.08.2025 № 09-1409/2025 (матеріали кримінального провадження, том № 2, арк. 193-194) підтверджується, що показання ОСОБА_10 , на які вона посилається під час слідчого експерименту, в цілому відповідають об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму встановлених у неї тілесних ушкоджень.
Оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у погрозі вбивством потерпілій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також у незаконному позбавленні волі її малолітньої дитини – ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доведена поза розумним сумнівом та підтверджується сукупністю вищевказаних доказів.

Крім цього, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується сукупністю досліджених доказів.
Так, під час допиту у судовому засіданні 11.11.2025 свідок ОСОБА_49  надала показання, що 12 липня 2025 року зранку додому приїхав її син ОСОБА_22 , він залишив вдома речі та поїхав до своєї співмешканки ОСОБА_17 . Наступного дня – 13 липня 2025 року, після обіду її син повернувся додому, він був схвильованим та засмученим, після чого пішов до товариша. Через декілька годин до них додому приїхала ОСОБА_17 , щоб поспілкуватися з ОСОБА_21 . Потім її син ОСОБА_21 разом із ОСОБА_17 та її малолітньою дитиною поїхали. 14 липня 2025 року до неї додому приїхали працівники поліції, які показали якийсь документ та повідомили, що вони розпочинають обшук у її домоволодінні. Під час обшуку поліцейські привели двох понятих, в сараї вони знайшли та вилучили гранату, яка лежала на столі, перед цим ця граната валялася у них у дворі. Пізніше приїхали вибухотехніки, забрали цю гранату та десь її підірвали, ніякі документи про це їй не пред`являли.
Свідок ОСОБА_49 під час допиту у суді зазначила, що напередодні 12 липня 2025 року вона повідомляла синові ОСОБА_50 про те, що знайшла у дворі стару ржаву гранату. ОСОБА_21 вийшов із цією гранатою на вулицю, перевірив її та сказав, що «граната пуста». Потім цю гранату її внук заніс у сарай. Вказана граната з`явилася у них в дворі приблизно за тиждень до цих подій. Хто приніс гранату в їх двір, їй не відомо.
Протоколом огляду місця події від 14.07.2025, який проведено в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , та відеозаписом слідчої дії підтверджується, що під час проведення слідчим огляду сараю було виявлено та вилучено ручну осколкову гранату Ф-1 з запалом Ковешнікова часів Другої світової війни. В подальшому вказаний предмет було переміщено до тимчасового підривного майданчику, де, з дотриманням всіх заходів безпеки, було знищено. Після знищення було виявлено металеві уламки, які були вилучені (матеріали кримінального провадження, том № 1, арк. 212-219).
Ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 17.07.2025 надано дозвіл слідчому на проведення огляду за правилами обшуку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що огляд місця події було проведено з дотриманням вимог статей 233, 234, 237 КПК України (матеріали кримінального провадження, том № 1, арк. 228).
Актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів та актом знищення вибухових матеріалів від 14.07.2025 підтверджується, що групою спеціалістів-вибухотехніків при огляді об`єкта за адресою: м. Харків, вул. Сухарівська, 77, було виявлено ручну осколкову гранату Ф-1 з запалом Ковешнікова часів Другої світової війни. Предмет було знищено на підривному майданчику, після чого вилучено металеві уламки з місця знищення (матеріали кримінального провадження, том № 1, арк. 220, 221).
Висновком експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-25/18630-ВТХ від 25.07.2025 підтверджується, що об`єкт, вилучений під час огляду 14.07.2025, до його знищення, уламки якого надані для дослідження, був ручною осколковою гранатою Ф-1 та відносився до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів (матеріали кримінального провадження, том № 2, арк. 47-50).
Протоколом пред`явлення речі для впізнання за фотознімками від 03.09.2025 підтверджується, що свідок ОСОБА_51 впізнав на фото № 2 гранату, яку він бачив 13.07.2025 біля двору будинку АДРЕСА_3 , вказану гранату дістав зі своєї кишені ОСОБА_3 , після слів, що він більше не хоче жити (матеріали кримінального провадження, том № 2, арк. 227-228).
Суд не має сумнівів щодо достовірності, належності та допустимості наведених вище доказів, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку, узгоджуються між собою та у своїй сукупності підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.
З огляду на викладене суд приймає зазначені докази та покладає їх в основу вироку про визнання винуватості обвинуваченого.
Оцінюючи відповідно до вимог статті 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 доведена поза розумним сумнівом, підтверджується показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_3 , показаннями потерпілої ОСОБА_10 та свідків, які вони надали під час судового розгляду, а також сукупністю досліджених письмових, речових доказів та висновків судових експертиз.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які кваліфікуються судом:
- за ч. 1 ст. 129 КК України, тобто погроза вбивством;
- за ч. 2 ст. 146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі людини, вчинене щодо малолітнього;
- за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання вибухових пристроїв, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

V. Мотиви суду при призначенні покарання
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, зазначив, що піддав критичній оцінці свої протиправні дії, висловив бажання продовжити проходити військову службу в лавах Збройних Сил України та захищати Державу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.
Згідно з ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.
Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 67 КК України, врахування такої обставини, яка обтяжує покарання, як вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, є неможливим, оскільки вказана обставина є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Вивченням особи ОСОБА_3 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та не судимий, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, розлучений, має місце реєстрації та місце постійного проживання, на його утриманні перебуває матір пенсійного віку – ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи (матеріали кримінального провадження, том № 1, арк. 146-190, судова справа, том № 1, арк. 105-123, 143-146).
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 проходив військову службу на посаді розвідника – номера обслуги 2 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 , має статус учасника бойових дій, відзначався грамотами за зразкове та самовіддане виконання службових обов`язків.
Суд враховує, що відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
Крім того, покарання має бути співмірним вчиненому протиправному діянню, а також справедливим і виваженим заходом примусу, що зможе забезпечити виправлення обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень статей 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання: за санкцією ч. 1 ст. 129 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; за санкцією ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; за санкцією ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, яке є необхідним та достатнім покаранням для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Письмовою згодою т.в.о. командира військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України № 2179/3240 від 29.07.2026 підтверджується, що командування військової частини надає згоду на проходження військової служби ОСОБА_3 , підтверджує готовність прийняти його для подальшого проходження військової служби та плановане призначення на посаду оператора безпілотних літальних апаратів 1 відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу розвідки та корегування роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини.
Крім того, командування військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України на адресу суду надало клопотання вих. № 2179/3411 від 10.08.2026, в якому просить призначити солдату ОСОБА_3 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, з метою можливості подальшого проходження ним своїх військових обов`язків, бойових завдань, пов`язаних із захистом незалежності та територіальної цілісності держави, відсічі і стримуванні збройної агресії російсько-терористичних військ.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, піддав критичній оцінці свої протиправні дії, у вчиненому щиро розкаюється, по справі відсутні обставини, які обтяжують покарання, враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на теперішній час бажає продовжити проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_3 Збройних Сил України (наявна відповідна письмова згода військової частини НОМЕР_3 №2179/3240 від 29.07.2026 на продовження проходження військової служби ОСОБА_3 ), а також враховує позицію прокурора, яка вважала можливим застосувати відносно ОСОБА_3 положення статті 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, досягнення цілей покарання можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі та без його ізоляції від суспільства.
Таким чином, на підставі статті 75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта необхідно стягнути на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_3 .
Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.
До набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_3 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді застави.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 14.07.2025 (дата фактичного затримання в порядку статті 208 КПК України) до 30.04.2026 включно (дата звільнення з під варти у зв`язку із внесенням застави) з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 370, 371, 373, 374, 376, 392–395 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 129 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, тобто з 13 серпня 2026 року.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини за місцем проходження військової служби, а у випадку звільнення з військової служби – до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти командира військової частини за місцем проходження військової служби, а у випадку звільнення з військової служби – уповноважений орган з питань пробації, про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за виконанням ОСОБА_3 обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на командира військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України, у разі зміни місця військової служби – на командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби – на уповноважений орган з питань пробації.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 14.07.2025 до 30.04.2026 включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили продовжити стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дію запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 166 400,00 грн, поклавши на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України на нього наступні обов`язки, а саме: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця проходження військової служби; 3) утримуватися від спілкування із потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_14 .
Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 166 400,00 грн (сто шістдесят шість тисяч чотириста гривень 00 копійок), які знаходяться на розрахунковому рахунку Територіального управління ДСА України в Харківській області, яка внесена на підставі ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 23.04.2026 – повернути заставодавцю ОСОБА_53 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні Харківським НДЕКЦ МВС України судові експертизи № СЕ-19/121-25/18630-ВТХ від 25.07.2025, № СЕ-19/119-25/13348-БД від 26.08.2025 на загальну суму 22 223,91 грн (двадцять дві тисячі двісті двадцять три гривні 91 копійка).
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду міста Харкова від 17.07.2025 у справі № 646/6973/25 (провадження № 1-кс/646/1740/2025) на майно, вилучене 14.07.2025 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 .
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду міста Харкова від 18.07.2025 у справі № 646/6973/25 (провадження № 1-кс/646/1759/2025) на майно, вилучене 14.07.2025 в ході проведення огляду домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- металевий кухонний ніж з рукояткою чорного кольору, поміщений до картонної коробки світло-фіолетового кольору з написом «LonzA» – після набрання вироком законної сили знищити;
- чотири DVD-R диски, біло-сірого кольору, з надписом у верхній частині «HP», на яких містяться відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції за 13.07.2025 – залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження;
- уламки корпусу гранати Ф-1 та підривача Ковешнікова, які поміщені до сейф-пакета Експертної служби МВС № 5705182 – після набрання вироком законної сили знищити;
- зразок букального епітелію з ротової порожнини ОСОБА_3 , який поміщено до пакета Експертної служби МВС № 6585595 – після набрання вироком законної сили знищити;
- марлевий тампон, за допомогою якого здійснювався змив із металевого кухонного ножа, а також марлевий тампон, який не досліджувався, які поміщено до пакета Експертної служби МВС № 6585596 – після набрання вироком законної сили знищити;
- DVD-R диск, біло-сірого кольору, з надписом у верхній частині «HP», на якому містяться цифрові копії повідомлень, які 13.07.2025 надійшли до служби «102» щодо подій за адресою: АДРЕСА_4 – залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити (направити) обвинуваченому, захиснику, потерпілій та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченому та захиснику право подати клопотання про помилування.
Роз`яснити обвинуваченому, захиснику та потерпілій право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя         ОСОБА_1