Справа № 950/3888/25
2/950/369/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И  

23 липня 2026 року м.Лебедин 
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,
в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути 25 076,50 грн заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 665642 від 23 липня 2021 року, 2 422,40 грн судового збору та 13 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Позов обґрунтовано тим, що 23 липня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем укладено договір № 665642, за яким визначено загальну суму кредиту 13 750,00 грн, строк кредитування 365 днів - до 23 липня 2022 року включно, фіксовану процентну ставку 25 % за перший день користування кредитом та 85 % річних за всі наступні дні в межах строку кредитування.
Позивач зазначив, що первісний кредитодавець виконав свій обов`язок із надання коштів, тоді як відповідач передбачені графіком платежі не здійснював. Унаслідок цього станом на дату складення розрахунку утворилася заборгованість 25 076,50 грн, яку у позовній заяві визначено як 13 750,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 11 326,50 грн процентів.
Щодо правонаступництва позивач послався на договір факторингу № 26-11/2021 від 26 листопада 2021 року, укладений між ТОВ «Слон Кредит» і ТОВ «Вердикт Капітал», та на договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року, укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр». За твердженням позивача, до складу переданих вимог у кожному випадку входило право вимоги до відповідача за договором № 665642.
Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника, проти розгляду справи за наявними матеріалами не заперечував.
Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу.
В установлений судом строк відповідач відзиву на позов, контррозрахунку, заяви про застосування позовної давності чи інших письмових заперечень не подав. Заяв і клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.
Частина п`ята статті 279 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, якщо немає клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки таких клопотань не подано, суд вирішує спір у письмовому провадженні.
За частиною другою статті 247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, технічне фіксування судового процесу у цій справі не проводилося.
Суд окремо зауважує, що відсутність відзиву не означає автоматичного визнання позову та не звільняє позивача від обов`язку довести підстави і розмір вимог. Водночас суд не вправі приписувати відповідачу конкретні аргументи, яких він не заявляв. Тому оцінюються доводи позивача, кожний поданий доказ та питання, які суд зобов`язаний перевірити незалежно від активності сторін.
Статті 76–80 ЦПК України визначають поняття доказів, їх належність, допустимість, достовірність і достатність. За частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими доказами.
Договір № 665642 про надання споживчого кредиту від 23 липня 2021 року містить підписи та реквізити ТОВ «Слон Кредит» і ОСОБА_1 , визначає предмет договору, суму, строк, процентні ставки, графік та порядок повернення. Пунктами 1.3–1.5 погоджено загальну суму кредиту 13 750,00 грн, строк 365 днів із кінцевою датою 23 липня 2022 року, фіксовану ставку 25 % за перший день та 85 % річних за наступні дні. Пункт 2.1 передбачає спосіб надання: 11 000,00 грн - на картковий рахунок відповідача, 2 750,00 грн - на поточний рахунок споживача для сплати процентів за перший день. Пункт 3.6 передбачає, що прострочення платежу або звернення до суду не припиняє нарахування договірних процентів у межах строку, визначеного пунктом 1.4. Суд визнає цей доказ належним і допустимим для підтвердження факту укладення договору та його змісту.
Паспорт споживчого кредиту датований 23 липня 2021 року, підписаний кредитодавцем і споживачем та містить суму 13 750,00 грн, строк 365 днів, номінальну ставку 85 % річних, окрему плату 25 % за перший день, орієнтовну реальну річну процентну ставку 269,82 %, орієнтовну загальну вартість кредиту і графік платежів. Цей доказ підтверджує надання відповідачу переддоговірної інформації та узгодженість істотних економічних умов із кредитним договором. Паспорт не є самостійним доказом фактичного руху коштів, але в сукупності з договором та обліковими документами підтверджує усвідомлене прийняття відповідачем умов кредитування.
В розрахунку первісного кредитодавця зазначено видання 11 000,00 грн на картковий рахунок та 2 750,00 грн для сплати процентів за перший день; жодного платежу відповідача не відображено. На дату відступлення 26 листопада 2021 року документ визначає 11 000,00 грн неповернутих фактично виданих коштів, 2 750,00 грн процентів за перший день і 3 673,59 грн інших нарахованих процентів, разом 17 423,59 грн. Документ підписаний директором та скріплений печаткою ТОВ «Слон Кредит». Суд ураховує, що односторонній розрахунок сам по собі не замінює первинні документи про рух коштів. Однак він містить ідентифікацію договору, дати, суми операцій та щоденні/періодичні нарахування, а його дані узгоджуються з пунктом 2.1 підписаного відповідачем договору, актами передачі документації та обома індивідуальними витягами з реєстрів. Тому суд оцінює його не ізольовано, а в сукупності з іншими доказами.
Розрахунок ТОВ «Вердикт Капітал» відображає стан заборгованості на дату набуття права вимоги 26 листопада 2021 року та на дату подальшого відступлення 10 березня 2023 року. У ньому зазначено 13 750,00 грн основного зобов`язання, 3 673,59 грн процентів на дату першого відступлення і 7 652,91 грн процентів, нарахованих за період до 22 липня 2022 року, загалом 25 076,50 грн; платежі відповідача відсутні. Період нарахування не виходить за кінцеву дату кредитування. Розрахунок арифметично узгоджується з реєстром до договору № 10-03/2023/01.
Розрахунок ТОВ «Коллект Центр" складено станом на 16 грудня 2025 року та показує незмінний після 10 березня 2023 року борг 25 076,50 грн: 13 750,00 грн за основним зобов`язанням та 11 326,50 грн за процентами; після набуття права вимоги позивачем нові проценти, комісії, пеня, три проценти річних та інфляційні втрати не нараховувалися. Доказ підтверджує межі заявленої суми, однак його доказова сила є похідною від первинного договору, розрахунку кредитодавця та реєстрів.
З договір факторингу № 26-11/2021 від 26 листопада 2021 року встановлено ТОВ «Слон Кредит» як клієнт зобов`язалося відступити ТОВ «Вердикт Капітал» як фактору портфель прав вимоги загальною номінальною сумою 14 517 355,38 грн; пункт 7.1 визначає фінансування 1 909 032,60 грн. Пункти 6.1.2–6.1.4 пов`язують передачу реєстру та перехід прав із фінансуванням, підписанням актів і передачею документації. Договір підписаний уповноваженими представниками та скріплений печатками. Він є належним доказом правової підстави першого відступлення.
Акт приймання-передавання Реєстру боржників від 26 листопада 2021 року підписаний обома сторонами договору факторингу; ним передано реєстр щодо 1 045 боржників загальною сумою 14 517 355,38 грн та зафіксовано відсутність зауважень. Документ підтверджує фактичне виконання портфельної передачі у друкованому вигляді.
Акт приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді від 26 листопада 2021 року засвідчує передачу на матеріальному носії електронного реєстру розміром 289 Кбайт щодо тих самих 1 045 боржників і тієї самої загальної суми. Він узгоджується з друкованим актом та підтверджує виконання пункту 6.1.2 договору факторингу.
Акт приймання-передачі документації містить поіменний перелік боржників та видів переданої документації. У рядку 133 зазначено ОСОБА_1 та відмічено передачу кредитного договору, заяви-анкети й розрахунку заборгованості. Цей доказ індивідуалізує передану кредитну справу відповідача та підтверджує, що відступлення стосувалося не лише абстрактного портфеля, а конкретного договору № 665642.
З витягу із Реєстру боржників до договору факторингу № 26-11/2021 встановлено, що у рядку 133 вказані РНОКПП відповідача, його прізвище, ім`я та по батькові, номер договору 665642, 13 750,00 грн заборгованості за тілом, 3 673,59 грн процентів і загальна сума 17 423,59 грн. Витяг підписаний керівником ТОВ «Вердикт Капітал» та скріплений печаткою. Він безпосередньо підтверджує включення вимоги до відповідача до першого портфеля.
Договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр». За пунктами 2.1 і 5.2 предметом продажу є права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах, а перехід відбувається у день належного підписання сторонами акта приймання-передачі друкованого реєстру. Пункт 5.4 передбачає перехід прав у тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент передачі. Договір підписаний та скріплений печатками, а тому підтверджує правову підставу другого відступлення.
Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 31 березня 2023 року містить перелік взаємних зобов`язань ТОВ «Коллект Центр» і ТОВ «Вердикт Капітал», зокрема пов`язаних із договорами відступлення від 10 березня 2023 року, та фіксує їх припинення шляхом зарахування на суму 1 138 105,89 грн. Цей доказ підтверджує погоджений сторонами спосіб розрахунків. Водночас за умовами договору № 10-03/2023/01 оплата ціни не визначена відкладальною умовою переходу права: юридичним фактом переходу є підписання акта передачі реєстру.
Акт приймання-передачі Реєстру боржників за договором № 10-03/2023/01 підписаний ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр», засвідчує передачу друкованого реєстру щодо 29 141 боржника та відсутність зауважень. З огляду на пункт 5.2 договору саме цей акт підтверджує настання погодженого сторонами моменту переходу прав вимоги.
З витягу із Реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 встановлено, щ у рядку 10790 наведено номер договору 665642, РНОКПП і ПІБ відповідача, 13 750,00 грн основного зобов`язання, 11 326,50 грн процентів, 0,00 грн комісій, пені та відповідальності за статтею 625 ЦК України, загальну суму 25 076,50 грн і суму виданого кредиту 11 000,00 грн. Витяг підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками. Це основний індивідуалізуючий доказ того, що саме спірна вимога перейшла до позивача.
За статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів. Ця норма застосовується, оскільки джерелом зобов`язання відповідача є підписаний ним договір № 665642.
Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Доказів визнання договору № 665642 або договорів відступлення недійсними немає; нікчемність їх установлених судом положень, що визначають предмет спору, матеріалами справи не підтверджена.
За частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних; відповідно до частини другої цієї статті правочин є письмовим, якщо підписаний його стороною (сторонами). Поданий кредитний договір містить власноручні підписи сторін, тому вимога про письмову форму додержана.
Відповідно до статей 626 і 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а зміст договору становлять погоджені сторонами умови та умови, обов`язкові відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 629 ЦК України прямо визначає: «Договір є обов`язковим для виконання сторонами». Ці приписи покладають на відповідача обов`язок виконати погоджений графік повернення коштів і сплати процентів.
За статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1055 ЦК України вимагає письмової форми кредитного договору. ТОВ «Слон Кредит» на момент укладення договору зазначене як фінансова установа, договір оформлено письмово, а тому правовідносини сторін підпадають під регулювання цих норм.
Частина перша статті 1048 ЦК України надає позикодавцеві право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок їх одержання встановлюються договором. Частина друга статті 1056-1 ЦК України передбачає, що розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються в договорі. Тому погоджені ставки 25 % за перший день та 85 % річних можуть застосовуватися лише в межах погодженого строку і до фактичної бази нарахування.
Частина перша статті 1049 ЦК України встановлює обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк і в порядку, встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Графік договору визначав щомісячні дати платежів і кінцевий строк 23 липня 2022 року, проте доказів жодного платежу відповідача немає.
За статтями 525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Статті 610 і 612 ЦК України визначають невиконання або неналежне виконання порушенням зобов`язання, а боржника - таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання або не виконав його у встановлений строк. Відсутність платежів за графіком свідчить про прострочення відповідача.
Договір є договором про споживчий кредит у розумінні Закону України «Про споживче кредитування», оскільки кошти надано фізичній особі для особистих потреб на строк понад один місяць. Статті 8, 9, 11 і 12 цього Закону в редакції на час укладення договору вимагали розкриття загальних витрат, реальної річної процентної ставки, надання паспорта споживчого кредиту та письмового визначення істотних умов. Паспорт і договір містять відповідну інформацію. Позивач не просить стягувати пеню, штраф, комісію, інфляційні втрати або три проценти річних, тому обмеження відповідальності споживача, зокрема передбачені статтею 21 цього Закону та пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у цій частині не порушуються.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18, ЄДРСР № 74838904) сформульовано висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або після пред`явлення вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України; після цього права кредитора охороняються за правилами частини другої статті 625 ЦК України.
Зазначений висновок застосовується до цієї справи, оскільки позивач просить стягнути саме договірні проценти. Розрахунок ТОВ «Вердикт Капітал» завершує їх нарахування 22 липня 2022 року, тобто до погодженого сторонами кінцевого строку 23 липня 2022 року; після цієї дати позивач не нараховував ані договірних процентів, ані платежів за статтею 625 ЦК України. Отже, заявлена сума не суперечить наведеній правовій позиції Великої Палати.
Разом із тим судом встановлено розбіжність лише у назві складових, а не в загальній сумі. Пункт 2.1 кредитного договору, первісний розрахунок і витяг до договору № 10-03/2023/01 показують, що фактично на картковий рахунок відповідача перераховувалося 11 000,00 грн, а 2 750,00 грн становили проценти за перший день, сплачені шляхом кредитування поточного рахунку. Тому юридично правильна структура 25 076,50 грн є такою: 11 000,00 грн неповернутих кредитних коштів; 2 750,00 грн процентів за перший день; 11 326,50 грн інших договірних процентів, нарахованих у межах строку. Перенесення 2 750,00 грн у графу «тіло кредиту» в наступних реєстрах не збільшує загальної вимоги, але не змінює правової природи цієї суми.
Суд приходить до висновку, що сукупність підписаного кредитного договору, паспорта, деталізованого розрахунку первісного кредитодавця, відмітки про передачу кредитної документації, двох послідовних індивідуальних витягів із реєстрів та відсутність відомостей про будь-які платежі робить більш вірогідним факт надання кредиту і невиконання відповідачем зобов`язання, ніж протилежний висновок. Односторонні розрахунки не приймаються як самодостатні докази, однак вони узгоджуються з двосторонніми документами та перевіряються арифметично.
Враховуючи викладене, вимога про стягнення 25 076,50 грн є доведеною. Оскільки позивач просив стягнути одну загальну суму, уточнення судом її складових не є виходом за межі позову і не погіршує становище відповідача.
Пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина друга цієї статті покладає на нового кредитора ризик неповідомлення: якщо боржник не був письмово повідомлений, його виконання первісному кредиторові є належним. Отже, неповідомлення саме по собі не припиняє боргу і не робить відступлення недійсним; воно має значення лише тоді, коли боржник доведе виконання попередньому кредитору. Таких доказів у справі немає.
Стаття 517 ЦК України надає боржникові право не виконувати обов`язок новому кредиторові до надання доказів переходу прав. У цій справі такі докази подано до суду: договори, акти, реєстри та індивідуальні витяги безперервно простежують вимогу від ТОВ «Слон Кредит» через ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, ЄДРСР № 96342866) роз`яснено критерії розмежування факторингу та звичайної цесії, а також значення спеціального статусу кредитора у кредитному зобов`язанні. Перший правочин у цій справі містить ознаки факторингу — відступлення портфеля за фінансування; другий прямо визначений як купівля-продаж прав вимоги. Обидва набувачі є юридичними особами, що здійснюють діяльність із врегулювання простроченої заборгованості, а доказів відсутності у них необхідного статусу на відповідні дати не надано.
Судом встановено, що умови обох договорів про момент переходу виконані підписанням актів і передачею реєстрів, а індивідуальні витяги містять усі дані, достатні для ідентифікації відповідача, кредитного договору й суми боргу. Тому суд приходить до висновку, що ТОВ «Коллект Центр» є належним кредитором і має право звертатися з цим позовом.
За частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Частина перша статті 141 ЦПК України покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання юридичною особою позову майнового характеру підлягала сплаті мінімальна ставка в один прожитковий мінімум для працездатних осіб із застосуванням коефіцієнта 0,8 при електронному поданні, що становить 2 422,40 грн. За умови підтвердження фактичного зарахування цієї суми платіжною інструкцією та відомостями суду вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Частини перша - четверта статті 137 ЦПК України передбачають, що витрати на професійну правничу допомогу несуть сторони, а для їх розподілу розмір гонорару визначається згідно з умовами договору та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Учасник має подати детальний опис робіт та здійснених адвокатом витрат. За частиною четвертою цієї статті розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на їх виконання, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) наголошено на критеріях реальності, необхідності та розумності адвокатських витрат, а також на змагальному порядку вирішення питання про їх співмірність. Суд має встановити, чи були такі витрати фактичними та неминучими, а їх розмір — обґрунтованим за конкретних обставин справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що надмірний формалізм при оцінці детального опису робіт є неприпустимим, а за умови встановлення договором фіксованого гонорару відсутність окремого зазначення часу щодо кожної послуги сама по собі не перешкоджає розподілу витрат. Водночас зобов`язання між адвокатом і клієнтом не є безумовно обов`язковими для іншої сторони: суд повинен перевірити необхідність та розумність суми, що покладається на процесуального опонента.
Оцінюючи заявлені 13 000,00 грн, суд враховує, що спір має майновий характер і ціну позову 25 076,50 грн, стосується типового кредитного зобов`язання та відступлення права вимоги за портфельними договорами. Справа розглянута у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, судові засідання не проводилися, представник позивача участі в них не брав, а процесуальна робота полягала переважно у підготовці позовної заяви, доборі та впорядкуванні документів і розрахунку заборгованості. Правова позиція позивача є усталеною та значною мірою ґрунтується на типовій для цієї категорії справ аргументації. Витрати у розмірі 13 000,00 грн становлять понад половину ціни позову, що за наведених обставин не відповідає критеріям розумності та пропорційності.
Водночас підготовка позову вимагала перевірки кредитного договору, двох ланок відступлення права вимоги, реєстрів боржників і кількох розрахунків. Тому повна відмова у компенсації не узгоджувалася б із доведеним фактом надання правничої допомоги та засадою відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене рішення. Враховуючи обсяг реально необхідної роботи, ціну позову, письмовий спосіб розгляду та відсутність процесуальної складності, суд приходить до висновку, що обґрунтованим, необхідним і пропорційним є покладення на відповідача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Решта 8 000,00 грн є наслідком домовленості позивача з адвокатом, але не підлягає розподілу на відповідача.
Судом встановлено, що між ТОВ «Слон Кредит» і відповідачем виникло письмове кредитне зобов`язання; відповідач отримав кредитне фінансування, але передбачених графіком платежів не здійснив; договірні проценти нараховані лише в межах строку кредитування; право вимоги двічі належно відступлено й індивідуалізовано у реєстрах; загальна непогашена сума становить 25 076,50 грн.
Докази у своїй сукупності є взаємно узгодженими щодо особи боржника, номера договору, загальної суми на дату кожного відступлення та відсутності платежів. Виявлені дублікати файлів не приймаються за окремі докази, а відмінність у класифікації 2 750,00 грн усувається судом без зміни загальної суми. Доказів погашення, припинення, недійсності або іншого розміру зобов`язання не подано.
Враховуючи викладене, позов у частині стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Судовий збір підлягає розподілу за статтею 141 ЦПК України після технічної перевірки його зарахування. Із заявлених 13 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу на відповідача належить покласти 5 000,00 грн; у розподілі решти 8 000,00 грн слід відмовити.
Керуючись статтями 3, 11, 13, 76–81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263–265, 268, 273, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, статтями 11, 204, 207, 256, 257, 267, 512, 514, 516, 517, 525, 526, 530, 610, 612, 626, 628, 629, 1048–1050, 1054–1056-1 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 665642 від 23 липня 2021 року у розмірі 25 076 (двадцять п`ять тисяч сімдесят шість) грн 50 коп., яка складається з 11 000 грн 00 коп. неповернутих кредитних коштів, 2 750 грн 00 коп. процентів за перший день користування кредитом та 11 326 грн 50 коп. інших договірних процентів.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору та 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. У розподілі решти заявлених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп. - відмовити. Всього стягнути - 7422,40 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Роман БАКЛАНОВ