Номер провадження 2/754/3105/26
Справа №754/18094/24
РІШЕННЯ 
Іменем України

09 липня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва
у складі головуючої судді Гринчак О.І.,
за участю секретаря судових засідань Пучко А.В.,
представника позивачки - Канюка Я.Ю. (присутнього у судовому засіданні 29.06.2026),
представниці відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - Скочко О.А. (присутньої у судовому засіданні 29.06.2026 у режимі ВКЗ),
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «.ВАВІЛОН.», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Пассаж 2020», Товариства з обмеженою відповідальністю «СТВ АВТО», третя особа Головний сервісний центр МВС про визнання недійсними договорів та витребування майна,
В С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_4 , через представника - адвоката Канюка Ярослава Юрійовича, звернулася до суду позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «.ВАВІЛОН.», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Пассаж 2020», Товариства з обмеженою відповідальністю «СТВ АВТО», третя особа Головний сервісний центр МВС про визнання недійсними договорів та витребування майна.
Згідно з вимогами уточненої позовної заяви позивачка просить:
1.Визнати недійсними договори комісії: № 6436/22/1/022466 від 15.02.2022; № 6436/22/1/022467 від 15.02.2022; № 6436/22/1/022468 від 15.02.2022; № 6436/22/1/022472 від 15.02.2022; № 6436/22/1/022473 від 15.02.2022; № 6436/22/1/022469 від 15.02.2022; № 6436/22/1/022470 від 15.02.2022; № 6436/22/1/022471 від 15.02.2022, які укладені між ОСОБА_4 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВАВІЛОН.» (Ідентифікаційний код 37782474);
2.Визнати недійсними договори купівлі-продажу транспортних засобів № 6436/22/022466 від 16 лютого 2022 року, № 6436/22022470 від 16 лютого 2022 року, № 6436/22/022468 від 16 лютого 2022 року, № 6436/22/022471 від 16 лютого 2022 року, № 6436/22/022473 від 16 лютого 2022 року, № 6436/22/022472 від 16 лютого 2022 року, № 6436/22/022467 від 16 лютого 2022 року, № 6436/22/022469 від 16 лютого 2022 року, які укладені між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВАВІЛОН.» (Ідентифікаційний код 37782474) та ОСОБА_2 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 );
3.Визнати недійсним договір комісії № 8158/24/1/003177 від 30.09.2024, який укладено між ОСОБА_2 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПАССАЖ 2020» (Ідентифікаційний код 44066977).
4.Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 8158/24/002683 від 01.10.2024, укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПАССАЖ 2020» (Ідентифікаційний код 44066977) та ОСОБА_3 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_3 );
5.Визнати недійсним договір комісії № 6112/22/942 від 09.08.2022, укладений між ОСОБА_2 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТВ АВТО» (Ідентифікаційний код 37375873);
6.Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 6112/22/01015 від 10.08.2022, укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТВ АВТО» (Ідентифікаційний код 37375873) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
7.Витребувати від ОСОБА_2 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) наступні транспортні засоби:
- DAF XF 95.430 12580, (2006) № шасі НОМЕР_4 ;
- KRONE SDP 27, (2007) № шасі НОМЕР_5 ;
- KOGEL S24, (2008) № шасі НОМЕР_6 ;
- MAN TGX 18.440 10518, (2008) № шасі НОМЕР_7 ;
- MAN TGA 18.480 12419, (2007) № шасі НОМЕР_8 ;
- RENAULT PREMIUM 10800, (2006) № шасі НОМЕР_9 ;
8.Витребувати від ОСОБА_3 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ):
Транспортний засіб марки «SCHMITZ SCS 24/L-13», 2007 року випуску, інформація про об`єм двигуна відсутня, VIN-код НОМЕР_10 ;
9.Витребувати від ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_4 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ):
Транспортний засіб марки «SCHMITZ SPR 24», 2004 року випуску, інформація про об`єм двигуна відсутня, VIN-код НОМЕР_11 .
10.Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 (позивачка) була власником транспортних засобів:
1.DAF XF 95.430 12580, (2006) № шасі НОМЕР_4 ;
2.KRONE SDP 27, (2007) № шасі НОМЕР_5 ;
3.KOGEL S24, (2008) № шасі НОМЕР_6 ;
4.MAN TGX 18.440 10518, (2008) № шаci НОМЕР_7 ;
5.SCHMITZ SCS 24/L-13, (2007) № шасі НОМЕР_10 ;
6.SCHMITZ SPR 24, (2004) № шасі НОМЕР_11 ;
7.MAN TGA 18.480 12419, (2007) № шасі НОМЕР_8 ;
8.RENAULT PREMIUM 10800, (2006) № шасі НОМЕР_9 .
У період з червня по липень 2022 року нібито від імені ОСОБА_4 було здійснено відчуження всіх вище перелічених транспортних засобів на користь ОСОБА_2 (відповідач-2).
З відповіді на адвокатський запит від 14.08.2024 стало відомо, що директор ТОВ «.ВАВІЛОН.» ОСОБА_6 та інша невстановлена особа (скоріш всього ОСОБА_2 ) здійснили підробку підписів позивача на договорах комісії від 15.02.2022, а згодом на підставі цих договорів ОСОБА_2 та ТОВ «.ВАВІЛОН.» уклали договори купівлі-продажу, на підставі яких ОСОБА_2 зареєстрував на себе транспортні засоби (перелік вказаний вище), які належали позивачці.
За вказаним фактом відкрито кримінальні провадження №12024116380000394 від 19.10.2024 за ст. 190 КК України та №12024116380000353 від 21.09.2024 за ст. 358 КК України.
Позивачка зазначає, що жодних правочинів щодо відчуження належних їй транспортних засобів, перелік яких вказаний вище, вона не вчиняла, договори комісії від 15.02.2022 з ТОВ «.ВАВІЛОН.» не укладала, тому ТОВ «.ВАВІЛОН.» не було уповноваженим (не мало правових підстав) вчиняти дії щодо відчуження транспортних засобів на підставі договорів купівлі-продажу.
Стислий виклад позиції відповідача ОСОБА_3 .
У відзиві на позовну заяву представниця ОСОБА_3 - адвокат Скочко Ольга Анатоліївна просить відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки відповідач є добросовісним набувачем вказаного транспортного засобу і цей напівпричіп не може бути у нього витребуваний, адже від позивачки він вибув за її власною волею, оплатно, з оформленням всіх необхідних документів в ТСЦ і жодної обґрунтованої підстави для його повернення позивачкою не наведено.
Стислий виклад позиції відповідача ОСОБА_2 .
У відзиві на позовну заяву представниця ОСОБА_2 - адвокат Скочко Ольга Анатоліївна просить відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав.
З позивачкою ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_2 були не просто знайомі, як вона зазначає в позовній заяві. Вони разом прожили в цивільному шлюбі 18 років і мають двох спільних дітей. Їхні відносини закінчились в кінці 2021 року за ініціативою ОСОБА_4 , після чого вони добровільно розподілили спільно набуте майно, домовившись про те, що відповідач ОСОБА_2 у неї викупляє 8 з 9 належних їй автомобілів, передавши їй гроші за них (адже з нею залишались їхні діти), і домовившись щодо поділу іншого спільного майна. Факт їхнього спільного проживання також підтверджується їхньою спільною реєстрацією за однією адресою: АДРЕСА_1 .
У середині лютого 2022 року ОСОБА_4 підготувала всі необхідні та належні для продажу документи (зокрема, договори комісії, акти оцінки автомобілів та інших транспортних засобів, свідоцтва про реєстрацію транспортних, оплатила податок з продажу комерційних транспортних засобів та ін.), отримала від ОСОБА_2 гроші згідно з актами оцінки, в присутності один одного сторони підписали відповідні документи. Після цього відповідач ОСОБА_2 влітку 2022 року звернувся в ТСЦ 1241 для перереєстрації автомобілів та інших транспортних засобів, яким були присвоєні державні номери та видані свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів.
Позивачка не цікавилась долею спірних транспортних засобів з початку 2022 року до грудня 2024 року, коли вирішила звернутись з даним позовом. З того часу позивачка не може пояснити, де знаходились спірні автомобілі, на якому майданчику перебували на зберіганні, яку суму вона оплачувала за їх зберігання, адже вантажні транспортні засоби є великогабаритними (фури з напівпричепами) і зберігатись у дворах або в гаражах не можуть.
У даному випадку ОСОБА_4 не довела яким чином порушені її права, адже вона особисто продала спірні автомобілі ОСОБА_2 , особисто зверталась до відповідачів - юридичних осіб для оформленням необхідних документів, що підтверджується доданими до позову документами, особисто отримала гроші від ОСОБА_2 за спірні транспортні засоби.
Стислий виклад позиції відповідача ТОВ «СТВ Авто»
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ТОВ «СТВ Авто», розгляд справи проводити без участі його представника.
Позиція учасників у судовому засіданні
Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги.
Представниця відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів ОСОБА_4 (позивачці) на праві власності належали транспортні засоби:
1.Автомобіль DAF XF 95.430 12580, (2006 року випуску), № шасі НОМЕР_4 ;
2.Напівпричіп KRONE SDP 27, (2007 року випуску), № шасі НОМЕР_5 ;
3.Напівпричіп KOGEL S24, (2008 року виписку), № шасі НОМЕР_6 ;
4.Автомобіль MAN TGX 18.440 10518, (2008 року випуску), № шаci НОМЕР_7 ;
5.Напівпричіп SCHMITZ SCS 24/L-13, (2007 року випуску), № шасі НОМЕР_10 ;
6.Напівпричіп SCHMITZ SPR 24, (2004 року випуску), № шасі НОМЕР_11 ;
7.Автомобіль MAN TGA 18.480 12419, (2007 року випуску), № шасі НОМЕР_8 ;
8.Транспортний засіб RENAULT PREMIUM 10800, (2006 року випуску), № шасі НОМЕР_9 .
15.02.2022 оформлено 8 договорів комісії та актів технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер (а.с. 170, 171, 173, 174, 176, 177, 179, 180, 182, 183, 185, 186, 188, 189, 191, 192 т. ІІ), а саме:
№ 6436/22/1/022466 від 15.02.2022 щодо автомобіля DAF XF 95.430 12580, (2006 року випуску), № шасі НОМЕР_4 ;
№ 6436/22/1/022467 від 15.02.2022 щодо RENAULT PREMIUM 10800, (2006 року випуску), № шасі НОМЕР_9 ;
№ 6436/22/1/022468 від 15.02.2022 щодо автомобіля MAN TGX 18.440 10518, (2008 року випуску), № шаci НОМЕР_7 ;
№ 6436/22/1/022469 від 15.02.2022 щодо автомобіля MAN TGA 18.480 12419, (2007 року випуску), № шасі НОМЕР_8 ;
№ 6436/22/1/022470 від 15.02.2022 щодо напівпричепу KRONE SDP 27, (2007 року випуску), № шасі НОМЕР_5 ;
№ 6436/22/1/022471 від 15.02.2022 щодо напівпричепу KOGEL S24, (2008 року виписку), № шасі НОМЕР_6 ;
№ 6436/22/1/022472 від 15.02.2022 щодо напівпричепу SCHMITZ SPR 24, (2004 року випуску), № шасі НОМЕР_11 ;
№ 6436/22/1/022473 від 15.02.2022 щодо напівпричепу SCHMITZ SCS 24/L-13, (2007 року випуску), № шасі НОМЕР_10 .
Сторонами наведених договорів комісії та актів технічного стану транспортного засобу зазначені: комісіонер - ТОВ «.ВАВІЛОН.», комітент - ОСОБА_4 . За умовами цих договорів комісії комісіонер зобов`язався нібито за дорученням позивачки (комітента) за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені правочин один або декілька правочинів щодо наведених вище транспортних засобів.
16 лютого 2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВАВІЛОН.» та ОСОБА_2 (покупцем) укладено такі договори купівлі-продажу транспортних засобів (а.с. 172, 175, 178, 181, 184, 187, 190, 193 т. ІІ):
№ 6436/22/022466 від 16 лютого 2022 року щодо автомобіля DAF XF 95.430 12580, (2006 року випуску), № шасі НОМЕР_4 ;
№ 6436/22/022467 від 16 лютого 2022 року щодо RENAULT PREMIUM 10800, (2006 року випуску), № шасі НОМЕР_9 ;
№ 6436/22/022468 від 16 лютого 2022 року щодо автомобіля MAN TGX 18.440 10518, (2008 року випуску), № шаci НОМЕР_7 ;
№ 6436/22/022469 від 16 лютого 2022 року щодо автомобіля MAN TGA 18.480 12419, (2007 року випуску), № шасі НОМЕР_8 ;
№ 6436/22022470 від 16 лютого 2022 року щодо напівпричепу KRONE SDP 27, (2007 року випуску), № шасі НОМЕР_5 ;
№ 6436/22/022471 від 16 лютого 2022 року щодо напівпричепу KOGEL S24, (2008 року виписку), № шасі НОМЕР_6 ;
№ 6436/22/022472 від 16 лютого 2022 року щодо напівпричепу SCHMITZ SPR 24, (2004 року випуску), № шасі НОМЕР_11 ;
№ 6436/22/022473 від 16 лютого 2022 року щодо напівпричепу SCHMITZ SCS 24/L-13, (2007 року випуску), № шасі НОМЕР_10 .
09.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТВ АВТО» (комісіонером) та ОСОБА_2 (комітентом) укладено договір комісії № 6112/22/942 (а.с. 194, 195 т. ІІ).
10.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТВ АВТО» та ОСОБА_5 (покупцем) укладено договір купівлі-продажу № 6112/22/01015 щодо напівпричепу SCHMITZ SPR 24, (2004 року випуску), № шасі НОМЕР_11 (а.с. 196, 197 т. ІІ).
30.09.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАССАЖ 2020» (комісіонером) та ОСОБА_2 (комітентом) укладено договір комісії № 8158/24/1/003177 (а.с. 201, 202 т. ІІ).
01.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАССАЖ 2020» та ОСОБА_3 (покупцем) укладено договір купівлі-продажу № 8158/24/002683 щодо напівпричепу SCHMITZ SCS 24/L-13, (2007 року випуску), № шасі НОМЕР_10 (а.с. 199, 200 т. ІІ).
21.09.2024 внесено відомості до ЄРДР номер кримінального провадження № 12024116380000353 за ч. 1 ст. 358 КК України за заявою ОСОБА_4 про те, що належні їй транспортні засоби шляхом підроблення відповідних документів перереєстровані на інших осіб та в подальшому продані без її відома.
19.10.2024 внесено відомості до ЄРДР номер кримінального провадження № 12024116380000394 за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ухвали слідчого судді щодо зобов`язання внести відомості за заявою ОСОБА_4 про те, що належні їй транспортні засоби шляхом підроблення відповідних документів перереєстровані на інших осіб та в подальшому продані без її відома.
Постановою про призначення судової почеркознавчої експертизи від 05.08.2025 (а.с. 114-118 т. ІІІ) т.в.о. дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області сержант поліції Панченко Дмитро Олегович, розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024116380000353 від 21.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України призначено у кримінальному провадженні № 12024116380000353 від 21.09.2024, судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Київського НДЕКЦ МВС України. Для проведення експертизи були надані як вільні зразки підпису ОСОБА_4 , так і експериментальні зразки ОСОБА_4 від 25.07.2025.
При цьому, згідно з інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 перетнула державний кордон України на в`їзд - 24.07.2025, а на виїзд - 26.07.2025 (а.с. 4 т. IV). Тобто, станом на момент відібрання експериментальних зразків позивачка дійсно перебувала в Україні.
У висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Вапірової Наталії від 08.08.2025 № №СЕ-19/111 -25/48214-ПЧ (а.с. 109-113 б т. ІІІ) установлено розбіжні ознаки стійкі та достатні для категоричного висновку про те, що підписи, розташовані в:
-графі: «КОМІТЕНТ» із зворотного боку в договорі комісії №6436/22/1/022468 від 15.02.2022;
-графі: «Комітент (довірена особа)» в акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6436/22/1/022468 від 15.02.2022;
-графі: «КОМІТЕНТ» із зворотного боку в договорі комісії №6436/22/1/022473 від 15.02.2022;
-графі: «Комітент (довірена особа)» в акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6436/22/1/022473 від 15.02.2022;
-графі: «КОМІТЕНТ» із зворотного боку в договорі комісії №6436/22/1/022471 від 15.02.2022;
-графі: «Комітент (довірена особа)» в акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6436/22/1 /022471 від 15.02.2022;
-графі: «КОМІТЕНТ» із зворотного боку в договорі комісії №6436/22/1/022472 від 15.02.2022;
-графі: «Комітент (довірена особа)» в акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6436/22/1/022472 від 15.02.2022;
-графі: «КОМІТЕНТ» із зворотного боку в договорі комісії №6436/22/1/022470 від 15.02.2022;
-графі: «Комітент (довірена особа)» в акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6436/22/1/022470 від 15.02.2022;
-графі: «КОМІТЕНТ» із зворотного боку в договорі комісії №6436/22/1/022469 від 15.02.2022;
-графі: «Комітент (довірена особа)» в акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6436/22/1/022469 від 15.02.2022;
-графі: «КОМІТЕНТ» із зворотного боку в договорі комісії №6436/22/1/022467 від 15.02.2022;
-графі: «Комітент (довірена особа)» в акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6436/22/1/022467 від 15.02.2022;
-графі: «КОМІТЕНТ» із зворотного боку в договорі комісії №6436/22/1/022466 від 15.02.2022;
-графі: «Комітент довірена особа)» в акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №6436/22/1/022466 від 15.02.2022 - виконані не ОСОБА_4 , а іншою особою.
Норми права та мотиви суду
Щодо визнання договорів комісії недійсними
Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 205 ЦК України).
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За приписами статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі №204/8017/17 (провадження № 14-29цс23) вказано:
«…відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини першої статті 638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутність (підроблення) підпису сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення, свідчить про неукладеність такого правочину.
Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним у силу вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів, щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину, або ж їх відновлювати».
Оскільки позивачка не підписувала договори комісії № 6436/22/1/022466 від 15.02.2022, № 6436/22/1/022467 від 15.02.2022, № 6436/22/1/022468 від 15.02.2022, № 6436/22/1/022469 від 15.02.2022, № 6436/22/1/022470 від 15.02.2022, № 6436/22/1/022471 від 15.02.2022, № 6436/22/1/022472 від 15.02.2022, № 6436/22/1/022473 від 15.02.2022 та відповідні акти технічного стану транспортного засобу, а також враховуючи, що у матеріалах справи немає доказів виконання договорів комісії, зокрема звітів комісіонера і доказів передачі позивачці всього одержаного комітентом за договорами комісії, суд доходить висновку, наведені договори комісії є неукладеними.
Щодо визнання договорів купівлі-продажу недійсними
Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
За положеннями статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (абзац перший частини першої статті 216 ЦК України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
Згідно зі змістом статті 1011 ЦК України комісіонер діє в чужих інтересах, але від власного імені, тобто є самостійною стороною у правочині.
За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.
У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).
Відповідно до частин першої, другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19).
Суд звертає увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тобто спосіб захисту має бути дієвим (ефективним), а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.
Завданням суду є вирішення спору, який виник між учасниками справи у найбільш ефективний спосіб з метою запобігання ситуаціям, які б спричинили повторне звернення до суду з іншим позовом або захисту порушеного права в інший спосіб. Тобто вирішення справи в суді має на меті, зокрема, вирішення спору між сторонами у такий спосіб, щоб учасники правовідносин не мали необхідності докладати зайвих зусиль для врегулювання спору повторно, або врегулювання спору у іншій спосіб, або врегулювання іншого спору, який виник у зв`язку із судовим рішенням тощо.
З огляду на те, що відповідачка не підписувала договори комісії, такі договори є неукладеними, як, наслідок, у неї було відсутнє волевиявлення на відчуження спірних транспортних засобів, тому ефективним способом захисту є вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, натомість визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів не є ефективним способом захисту порушеного права позивачки, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Щодо витребування майна
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже, за загальним правилом саме власнику належить правомочність вчинення правочинів, спрямованих на розпорядженням його майном (див. пункт 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2020 у справі № 826/20221/16).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша та друга статті 321 ЦК України).
Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:
1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;
2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;
3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо:
1) воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень;
2) воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.
Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Велика Палата Верховного Суду та Верховний Суд неодноразово висновували, що у спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна у власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих доказів. Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19).
У разі, якщо спірне нерухоме майно надалі відчужене за відплатним договором, і сторона цього договору не знала і не могла знати про відсутність у продавця права його відчужувати, у зв`язку із чим така особа є добросовісним набувачем, спірне нерухоме майно також може бути витребуване його власником відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, оскільки таке майно вибуло з володіння власника (законного володільця) не з його волі (за неукладеним правочином). Наведене також узгоджується з положеннями статті 330 ЦК України, згідно з якими, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Крім цього, необхідно враховувати, що позивач з дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача (див. п. 146-148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 204/8017/17 (провадження № 14-29цс23).
З огляду на те, що спірні транспортні засоби вибули з володіння позивачки не з її волі (за неукладеними договорами комісії), вони можуть бути витребувані власником відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України.
Щодо втручання в право власності
Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право мирного володіння майном.
Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно.
Слід зауважити, що законодавство України надає відповідачам -2, - 3, -4 після завершення цього судового процесу додаткові ефективні засоби юридичного захисту. Вони не позбавлені можливості відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимогу до особи, в якої придбали автомобіль, про відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України. Відповідно до частини першої цієї статті у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.
Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20червня 2023 року у справі № 554/10517/16-ц (п. 9.19), від 7 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц (пункт 93), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 63), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 125.6.3)).
Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Орієнтовна ринкова вартість спірних транспортних становить:
1)DAF XF 95.430 12580, (2006) № шасі НОМЕР_4 - 328 400,00 грн;
2)KRONE SDP 27, (2007) № шасі НОМЕР_5 - 204 100,00 грн;
3)KOGEL S24, (2008) № шасі НОМЕР_13 - 197 100,00 грн;
4)MAN TGX 18.440 10518, (2008) № шасі НОМЕР_7 - 614 200,00 грн;
5)SCHMITZ SCS 24/L-13, (2007) № шасі НОМЕР_10 - 331 300,00 грн;
6)SCHMITZ SPR 24, (2004) № шасі НОМЕР_11 - 210 300,00 грн;
7)MAN TGA 18.480 12419, (2007) № шасі НОМЕР_8 - 480 300,00 грн;
8)RENAULT PREMIUM 10800, (2006) № шасі НОМЕР_9 - 358 800,00 грн.
Загальна вартість вказаних транспортних засобів становить 2 724 500,00 грн, тому розмір судового збору за цю вимогу становить 15 140,00 грн.
З відповідачів слід стягнути на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме:
- з ОСОБА_2 - 12 130,34 грн (2 182 900 * 15 140 / 2 724 500), 
- з ОСОБА_3 - 1 841,02 грн (331 300 * 15 140 / 2 724 500),
- з ОСОБА_5 - 1 168,64 грн (210 300,00 *15 140/2 724 500).
Керуючись ст. 2-5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «.ВАВІЛОН.», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Пассаж 2020», Товариства з обмеженою відповідальністю «СТВ АВТО», третя особа Головний сервісний центр МВС про визнання недійсними договорів та витребування майна задовольнити частково.
Витребувати від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) такі транспортні засоби:
- DAF XF 95.430 12580, (2006) № шасі НОМЕР_4 ;
- KRONE SDP 27, (2007) № шасі НОМЕР_5 ;
- KOGEL S24, (2008) № шасі НОМЕР_13 ;
- MAN TGX 18.440 10518, (2008) № шасі НОМЕР_7 ;
- MAN TGA 18.480 12419, (2007) № шасі НОМЕР_8 ;
- RENAULT PREMIUM 10800, (2006) № шасі НОМЕР_9 .
Витребувати від ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) транспортний засіб марки «SCHMITZ SCS 24/L-13», 2007 року випуску, інформація про об`єм двигуна відсутня, VIN-код НОМЕР_10 .
Витребувати від ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_14 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) транспортний засіб марки «SCHMITZ SPR 24», 2004 року випуску, інформація про об`єм двигуна відсутня, VIN-код НОМЕР_11 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 12 130,34 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 841,02 грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 168,64 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач -  ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «.ВАВІЛОН.», код ЄДРПОУ 37782474, місцезнаходження: м. Київ, вул. Електротехнічна, 4-А.
Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_14 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Пассаж 2020», код ЄДРПОУ 44066977, місцезнаходження: м. Київ, пров. Задорожний, 6-А, оф. 1.
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СТВ АВТО», код ЄДРПОУ 37375873, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Винокурова, 11).
Третя особа - Головний сервісний центр МВС, код ЄДРПОУ 40109173, місцезнаходження: м. Київ, вул. Лук`янiвська, 62.
Повний текст рішення складено та підписано 09.07.2026.
Суддя Деснянського районного
суду міста Києва         Оксана ГРИНЧАК