Справа № 161/17821/26 
Провадження № 2-о/161/556/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Черняка В.В.,
за участю секретаря судового засідання – Дмитрук Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вказаною заявою.
В обґрунтування вимог вказує, що їй було відмовлено у перерахунку пенсії, по причині невідповідності зазначення її анкетних даних (по батькові) у свідоцтві про народження, свідоцтві про укладення шлюбу та дипломі про вищу освіту. Вказані розбіжності позбавляють її можливості підтвердити трудовий стаж.
Можливості виправити допущені помилки у позасудовому порядку на даний час немає, зважаючи на відсутність механізму внесення змін до цих документів.
З огляду на наведене, ОСОБА_1 просить суд встановити факт належності їй свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу та диплома про вищу освіту, що виданий на ім`я « ОСОБА_2 ».
Ухвалою судді від 25.08.2026 року у справі було відкрито провадження та призначено судове засідання.
14.09.2026 року на адресу суду надійшли пояснення заінтересованої особи, відповідно до яких представник ГУ ПФУ у Волинській області заперечує проти задоволення заяви. Вказує, що аналіз статей 293,315 ЦПК України свідчить про те, що можливість встановлення судом фактів належності особі документів, що видають органи державної реєстрації актів цивільного стану в порядку окремого провадження процесуальним законом не передбачена. Від так, вимоги заявниці в частині встановлення факту належності їй свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу є безпідставними.
До початку судового засідання 15.09.2026 року від представника заявника надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просить суд сприймати вимоги заяви в уточненій редакції та встановити факт належності заявниці лише диплома серії НОМЕР_1 від 29.07.1985 року.  
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях просив здійснювати розгляд справи без його участі.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків.
Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документу (диплому).
З матеріалів справи вбачається, що заявниці відмовлено в перерахунку пенсії за віком по причині розбіжності в написанні її по батькові в дипломі про освіту з даними в паспорті.
Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Луцьким МУ УМВС України у Волинській області 03.07.1997 року, а також довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 02.04.1998 року анкетні дані заявниці вказано як « ОСОБА_1 » (а.с.6-8).
Згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_3 , її власником є « ОСОБА_3 » (вказано мовою оригіналу, російською; першочергове зазначення прізвища « ОСОБА_4 » закреслено з виправленням на « ОСОБА_5 », відповідно до письмового зазначення відповідальної особи (запис здійснено від руки) зміна прізвища здійснена у зв`язку з укладенням шлюбу свідоцтво НОМЕР_4 від 05.11.1986 року) (а.с.10-18).
Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 05.11.1986 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 05.11.1986 року зареєстрували шлюб, внаслідок чого прізвище заявниці було змінено на « ОСОБА_5 » (а.с24).
З копії диплому серії НОМЕР_1 від 29.07.1985 року вбачається, що зазначений документ видано на ім`я « ОСОБА_2 » (« ОСОБА_7 » російською) (а.с. 9).
Вказана невідповідність в зазначенні реквізитів імені особи, перешкоджають заявниці реалізувати пенсійні права.
Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
З матеріалів справи вбачається, що виправлення розбіжності написання імені заявниці у документах в позасудовому порядку не виявляється можливим, зважаючи на відсутність механізму внесення таких змін.
На переконання суду, наявність розбіжності в написанні анкетних даних заявниці у документах виникла внаслідок перекладу її імені з російської на українську мову.
Досліджені судом докази вказують на належність розглядуваного диплому – ОСОБА_1 .
Наявність допущених помилок у правовстановлюючих документах позбавляє заявника можливості реалізації пенсійних прав, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 258, 259, 263, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) диплому серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 Державним комітетом Української РСР по професійно-технічній освіті ММ і МП УРСР 29.07.1985 року за реєстраційним № 189 (про те що, вона 01.09.1983 року вступила в Львівську республіканську спецшколу майстрів та лаборантів молочної промисловості і 29.07.1985 року закінчила повний курс технічного училища за професією майстер цільномолочної та кисломолочної продукції).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст судового рішення складено 16 вересня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області         В.В. Черняк