ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1383/26
15 липня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ОСОБА_1 (далі - позивачка), в інтересах якої діє адвокат Свиріпа Вікторія Зіновіївна, звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просила, ухвалити рішення, яким:
- визнати протиправними та скасувати постанови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області "Про відмову у здійсненні страхових виплатах/наданні соціальних послуг" від 20.01.2026 № 19001-115568044/19001-115568044-2026-1 та від 04.02.2026 № 19001-115568044/19001-115568044-2026-2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , відповідно до частини п`ятої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" одноразову допомогу сім`ї у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку із смертю внаслідок нещасного випадку чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку із смертю чоловіка внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачка, задля отримання одноразової допомоги сім`ї потерпілого, зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про здійснення страхових виплат за формою згідно з додатком 2 Порядку призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності та необхідними документами. Однак, постановами Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачці відмовлено у здійсненні страхових виплат, оскільки позивачка із чоловіком були зареєстровані/мешкали за різними адресами, що й слугувало підставою для звернення до суду із цим позовом.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень представник вказав, що відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 26.01.2024 № 4-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.03.2024 № 353/41698 у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання виплачуються такі страхові виплати: одноразова допомога сім`ї потерпілого; одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого; щомісячна страхова виплата особам, які втратили годувальника. Для призначення страхових виплат у разі смерті потерпілого особи, які мають право на такі виплати, подають в електронній формі засобами Порталу Дія (за наявності технічної можливості) або веб-порталу Пенсійного фонду до органу, що призначає страхову виплату, заяву за формою відповідно до додатка 2 до цього Порядку. Заява може бути подана у формі паперового документа.
Згідно з актом спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 16.04.2025 о 09 год. 35 хв., який складений 17.12.2025, водій автотранспортних засобів ТОВ "Авакс" ОСОБА_2 загинув внаслідок нещасного випадку, що пов`язаний із виробництвом. Із зазначеним актом спеціального розслідування нещасного випадку була ознайомлена позивачка, про що свідчить наявність копії даного акту у позивачки, а також у пункті 7 цього акту зазначено, що члени комісії, що проводила розслідування мали зустріч та ознайомили сім`ю потерпілого з їх правами згідно з чинним законодавством. Постановою № 19001-115568044-2026-1 від 20.01.2026 позивачці відмовлено у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг, оскільки на день смерті ОСОБА_2 позивачка та загиблий були зареєстровані/мешкали за різними адресами. Інші документи про проживання однією сім`єю позивачем не було надано.
Рух справи у суді
Ухвалою суду від 16.03.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду доказів сплати судового збору. У вказаний строк позивач виконала в повному обсязі вимоги ухвали суду, подала до суду документ про сплату судового збору.
Ухвалою суду від 23.03.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.
Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Копію ухвали суду від 23.03.2026 про відкриття провадження у справі доставлено відповідачу через електронний кабінет 23.03.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
Ухвалою суду від 15.07.2026 продовжено процесуальний строк розгляду справи на період воєнного стану з урахуванням розумних строків розгляду, як це передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
Інших заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи у зв`язку із загальним захворюванням, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 23.12.2021 (арк. справи 9).
06.12.2012 ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , про що органом державної реєстрації актів цивільного стану складено актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 06.12.2012 (арк. справи 9 зворот).
ОСОБА_2 працював водієм автотранспортних засобів ТОВ "Авакс Проф" , що підтверджується копією трудової книжки (арк. справи 10 - 16). 
Відповідно до свідоцтва про смерть серії серія НОМЕР_3 від 17.04.2025, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. справи 
Смерть настала від нещасного випадку із смертельним наслідком на ТОВ "Авакс Проф".
В.о. начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 19.12.2025 затверджено Акт форми Н-1/П спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 16.04.2025 у ТОВ "Авакс Проф", код ЄДРПОУ 37306789 (арк. справи 17 - 22).
Згідно з даним актом комісія, розглянувши матеріали спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком із водієм автотранспортних засобів ТОВ "Авакс Проф" ОСОБА_2 , прийшла до висновку, що відповідно до підпункту 2 пункту 52 Порядку проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, як такий, що стався на робочому місці, в робочий час і при виконанні трудових обов`язків.
16.01.2026 у зв`язку із смертю потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві дружина ОСОБА_2 , задля отримання одноразової допомоги сім`ї потерпілого звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про здійснення страхових виплат за формою згідно з додатком 2 Порядку призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності та документами для розгляду справ про страхові виплати (арк. справи 23 - 24).
Постановою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.01.2026 № 19001-115568044/19001-115568044-2026-1 "Про відмову у здійсненні страхових виплатах/наданні соціальних послуг" позивачці відмовлено у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг через відсутність інформації, що підтверджує право на страхову виплату (арк. справи 25).
Крім того, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 22.01.2026 повідомлено позивачку, що у призначенні страхових виплат - одноразової допомоги сім`ї загиблого відмовлено. Згідно з наданими документами на день смерті ОСОБА_2 позивачка з чоловіком були зареєстровані/мешкали за різними адресами. Рекомендовано надати судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, щодо проживання однією сім`єю за однією адресою (арк. справи 25 зворот).
28.01.2026 позивачка повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про здійснення страхових виплат за формою згідно з додатком 2 Порядку призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності та документами для розгляду справ про страхові виплати та додатково надала довідку № 16-7/09-07 про спільне проживання ОСОБА_1 із чоловіком ОСОБА_2 (арк. справи 26 - 28). 
Постановою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.02.2026 № 19001-115568044/19001-115568044-2026-2 "Про відмову у здійсненні страхових виплатах/наданні соціальних послуг" позивачці повторно відмовлено у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг через відсутність інформації, що підтверджує право на страхову виплату (арк. справи 28 зворот).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12.02.2026 повідомлено позивачку, що у призначенні страхових виплат - одноразової допомоги сім`ї загиблого відмовлено. Згідно з наданими документами на день смерті ОСОБА_2 позивачка з чоловіком були зареєстровані/мешкали за різними адресами. Повторно рекомендовано надати судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, щодо проживання однією сім`єю за однією адресою (арк. справи 29).
Вважаючи відмову відповідача протиправною та такою, що порушує її право на соціальний захист, позивачка звернувся до суду із цим позовом.
Мотивувальна частина
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет правомірності таких дій відповідача, оцінивши їх через призму верховенства права та критеріїв законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині другій статті 2 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вказана норма Основного Закону означає, що діяльність суб`єктів владних повноважень здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом.
Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій (бездіяльності) та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 № 1105-ХІV (далі - Закон № 1105-ХІV), у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно з частиною першою статті 30 Закону № 1105-ХІV, страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Відповідно до частини сьомої статті 30 Закону № 1105-ХІV, страхові виплати складаються із, зокрема, страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).
Відповідно до частини другої статті 37 Закону № 1105-ХІV, територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі поданої в електронній або паперовій формі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:
1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;
2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;
3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;
4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;
5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;
6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;
7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;
8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;
9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;
10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Згідно з частиною третьою статті 37 Закону № 1105-ХІV, потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.
Частинами першою, другою статті 38 Закону № 1105-ХІV визначено що, територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі поданої в електронній або паперовій формі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.
Відповідно до статті 39 Закону № 1105-ХІV, уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо: 1) потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку; 2) роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок; 3) застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку.
Уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом. Уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.
У свою чергу, частиною п`ятою статті 36 Закону № 1105-ХІV встановлено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються: 1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату; 2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.
Водночас, з метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, постановою Правління Пенсійного фонду України від 26.01.2024 № 4-1 затверджено Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - Порядок № 4-1).
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу П Порядку № 4-1, заява про призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат (крім виплат, які призначаються страхувальником) подається потерпілим або особою, яка має право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, особисто або через уповноваженого представника до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає страхову виплату) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі-сервісний центр).
За осіб, які не досягли повноліття або є недієздатними, цивільна дієздатність яких обмежена, заява подається їхніми законними представниками.
Заява разом з документами, необхідними для призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат подається: для призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат за формою згідно з додатками 1, 2 до цього Порядку; для компенсації витрат на проїзд потерпілого, який став особою з інвалідністю, до місця лікування та/або реабілітації і у зворотному напрямку та витрат на проїзд і житло особи, яка супроводжує потерпілого до місця лікування та/або реабілітації (якщо потерпілому визначено потребу в супроводі), за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку; для відшкодування витрат на поховання потерпілого та пов`язаних з цим ритуальних послуг за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.
У заяві зазначається інформація про місце проживання (перебування), для підтвердження якої особа може надати відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування), що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".
Для відшкодування витрат на надання соціальної послуги догляду вдома, щомісячної грошової компенсації вартості заходів, необхідних для надання соціальної послуги натуральної допомоги, подаються заяви відповідно до Порядку організації надання деяких соціальних послуг та медичних послуг потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2023 № 438 (далі - Порядок № 438).
Відповідно до пункту 3 Розділу П Порядку № 4-І, незалежно від виду страхової виплати, щодо якої звертається особа, під час подання заяви особа надає: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України); свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України) у разі призначення виплат на дитину; документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).
Розділом ІХ Порядку № 4-І врегульовано питання страхових виплат в разі смерті потерпілого.
Відповідно до пункту 3 Розділу ІХ Порядку № 4-І для призначення страхових виплат у разі смерті потерпілого особи, які мають право на такі виплати, подають в електронній формі засобами Порталу Дія (за наявності технічної можливості) або вебпорталу Пенсійного фонду до органу, що призначає страхову виплату, заяву за формою відповідно до додатка 2 до цього Порядку. Заява може бути подана у формі паперового документа.
Особи, які мають право на виплати у разі смерті потерпілого, мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.
Органом, що призначає страхову виплату, до електронної справи про страхові виплати додаються: акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України; виписка з акта огляду МСЕК про встановлення причинного зв`язку з травмою або захворюванням, отриманим на виробництві (у разі наявності); довідка про розмір середньої заробітної плати перед настанням страхового випадку; надані заявником документи, що підтверджують смерть потерпілого, родинні стосунки та право на одержання утримання від потерпілого. 1.
Як слідує зі змісту постанови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області підставою для відмовиу здійсненні страхових виплат слугувало "в інших випадках, передбачених законом: відсутність інформації, що підтверджує право на страхову виплату (документи)".
При цьому, суд зауважує, що статтею 39 № 1105-ХIV не передбачено такої підстави для відмови у здійсненні страхових виплат "в інших випадках, передбачених законом: відсутність інформації, що підтверджує право на страхову виплату (документи)".
Відтак, на переконання суду, зазначена підстава, є протиправною, оскільки Законом № 1105-ХIV не передбачено такої підстави для відмови у здійсненні страхових виплат.
Слід зазначити, що реєстрацію місця проживання за однією адресою потерпілого, його дружини, а також його дітей, як обов`язкову умову для отримання такого виду страхової виплати як одноразова допомога на сім`ю потерпілого у разі його смерті від нещасного випадку на виробництві визначав Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затверджений правлінням Фонду соціального страхування України 19.07.2018.
Однак, з 23.03.2023 у зв`язку із набранням чинності постановою Правління Пенсійного фонду України від 26.01.2024 № 4-1, якою затверджено Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, Порядок № 11 втратив чинність.
При цьому, положеннями нового Порядку № 4-І дискримінаційних умов, які стосуються обов`язковості однакового зареєстрованого місця проживання усієї родини, не передбачено.
Про неправомірність обов`язкового збігу зареєстрованого місця проживання усієї родини для отримання одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого йдеться, зокрема, в постанові Верховного Суду від 22.04.2024 у справі № 420/17371/22, де зроблено висновок про те, що встановлена Порядком № 11 обов`язковість збігу зареєстрованого місця проживання усієї родини для отримання одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого є додатковою обмежуючою умовою, що значно звужує обсяг встановлених законом прав сімей застрахованих осіб, що загинули на виробництві.
На думку суду місце реєстрації проживання не є єдиним та безпосереднім доказом проживання дружини, дітей та потерпілого однією сім`єю на момент його смерті.
Так, відповідно до матеріалів справи 06.12.2012 ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , про що органом державної реєстрації актів цивільного стану складено актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 06.12.2012.
Крім того, довідкою № 16-7/09-07 підтверджено спільне проживання ОСОБА_1 із чоловіком ОСОБА_2 .
Відповідно до частини першої статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно з частиною шостою статті 29 ЦК України, фізична особа може мати кілька місць проживання.
Отож, постійне проживання особи не завжди може співпадати з місцем її реєстрації.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованій у постанові від 23.09.2021 у справі № 204/6931/20, під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного.
Крім того, в постанові від 05.02.2020 у справі № 712/7830/16-ц, Верховний Суд зауважив, що факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що під ефективним способом захисту порушених прав позивача, буде визнання протиправними та скасування постанов відповідача щодо відмови у здійсненні виплати страхової виплати відповідно до частини п`ятої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці страхову виплату відповідно до частини п`ятої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка.
Висновки за результатами розгляду справи
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, з огляду на це, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судові витрати
Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
За подання позовної заяви до суду, позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1331,20 грн, що підтверджується квитанцією № 2.564543525.1 від 09.03.2026.
Оскільки суд позов задовольняє повністю, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати постанови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області "Про відмову у здійсненні страхових виплатах/наданні соціальних послуг" від 20.01.2026 № 19001-115568044/19001-115568044-2026-1 та від 04.02.2026 № 19001-115568044/19001-115568044-2026-2.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , відповідно до частини п`ятої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" одноразову допомогу сім`ї у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку із смертю внаслідок нещасного випадку чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одну гривню, 20 копійок). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 15 липня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_4 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001 код ЄДРПОУ: 14035769). 

Головуючий суддя Юзьків М.І.