Єдиний унікальний номер 142/720/25
Номер провадження 1-кп/142/46/26

В И Р О К
іменем України
15 липня 2026 року         с-ще Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області 

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участі: 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Піщанського районного суду у селищі Піщанка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025240040001061 від 07 березня 2025 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, проживаючого в АДРЕСА_3 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, проживаючого в АДРЕСА_4 , громадянина України, непрацюючого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В порушення Конституції України та законів України, ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, штаб-сержант  ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, у грудні 2024 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не установлено) ОСОБА_4 на месенджер Telegram зателефонувала невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_8 ідентифікується як « ОСОБА_9 » та запропонував перевезти осіб призовного віку чоловічої статі, поза межами блокпостів з м. Вінниці в район смт. Піщанка Тульчинського районну Вінницької області, яка відноситься до прикордонної зони України, на що ОСОБА_4 погодився.
У подальшому, 05.03.2025 ОСОБА_4 у месенджер Telegram зателефонувала невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_10 , який є знайомий ОСОБА_11 , та повідомив, що 06.03.2025 з міста Одеса в район смт. Піщанка необхідно перевезти 2 осіб чоловічої статі, на що ОСОБА_4 погодився.
Після чого 05.03.2025 ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, запропонував раніше знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , здійснити перевезення з міста Одеси в район прикордонної зони смт. Піщанка Тульчинського району Вінницької області 2 осіб чоловічої статі на що останні погодились.
06.03.2025 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зустріли в м. Одеса по вул. Арнаутська військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , і за домовленістю з ОСОБА_4 , використовуючи автомобіль Шкода Октавія, минуючи блокпости, перевезли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на визначене на автодорозі місце в районі села Куна Гайсинського району Вінницької області.
В свою чергу ОСОБА_4 06.03.2025 зустрів у місті Вінниця військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та використовуючи автомобіль «Hyundai Santa Fe» реєстраційний номер НОМЕР_5 , минаючи блокпости особисто перевіз ОСОБА_14 на визначене на автодорозі місце в районі села Куна Гайсинського району Вінницької області.
06.03.2025 року приблизно о 16 годині ОСОБА_4 , перебуваючи на автодорозі неподалік села Куна Гайсинського району Вінницької області, зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які в автомобілі Шкода Октавія привезли до Вінницької області з м. Одеса ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Після чого ОСОБА_4 розуміючи справжні наміри ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , щодо незаконного перетину Державного кордону України в Республіку Молдова поза пунктами пропуску, надав для подальшого пересування ОСОБА_6 та ОСОБА_5 автомобіль «Hyundai Santa Fe» реєстраційний номер НОМЕР_5 для безперешкодного доставляння польовими дорогами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в прикордонну зону неподалік смт. Піщанка, Тульчинського району, Вінницької області.
У подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на сприяння у незаконному переправленні осіб через Державний кордон України, за попередньою змовою із ОСОБА_4 , 06.03.2025, приблизно о 18 год. 30 хв., рухаючись автомобілем «Hyundai Santa Fe» реєстраційний номер НОМЕР_5 по-за межами блокпостів, в прикордонній зоні у напрямку Республіки Молдова, здійснюючи перевезення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 були виявлені та зупинені військовослужбовцями Державної прикордонної служби України у прикордонній зоні неподалік с. Козлівка Тульчинського району Вінницької області, яких затримано та складено адміністративні протоколи за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Тобто ОСОБА_4 , виконано усі кримінально-протиправні дії, які він вважав за необхідне з метою завершення своїх дій у сприянні та наданні засобів для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 через державний кордон України у напрямку Республіки Молдова поза пунктами пропуску.
Також, в порушення Конституції України та законів України, ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат  ОСОБА_5 , учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 05.03.2025 ОСОБА_5 , під час спілкування зі своїм знайомим - військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , отримав від останнього пропозицію, посприяти у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, яке полягало в тому, щоб перевезти поза межами блокпостів військовозобов`язаних осіб призивного віку з міста Одеса до прикордонної зони неподалік смт. Піщанка Тульчинського району Вінницької області для того щоб створити сприятливі умови для подальшого переправлення осіб через державний кордон України на що останній погодився.
06.03.2025 року ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючі їх настання, спільно з раніше знайомим ОСОБА_6 , використовуючи автомобіль Шкода Октавія, виїхали з м. Вінниця та цього ж дня прибули у м. Одеса по вулиці Арнаутська де у визначеному місці зустріли військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 та військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Після чого ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , використовуючи автомобіль Шкода Октавія, минаючи блокпости, перевезли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у визначене на автодорозі місце в районі села Куна Гайсинського району Вінницької області, де приблизно о 16 годині зустрілись зі ОСОБА_4 , який використовуючи автомобіль «Hyundai Santa Fe» реєстраційний номер НОМЕР_5 , привіз військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_8 
В подальшому ОСОБА_5 розуміючи справжні наміри ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , щодо незаконного перетину Державного кордону України в Республіку Молдова поза пунктами пропуску, отримав від ОСОБА_4 , автомобіль «Hyundai Santa Fe» реєстраційний номер НОМЕР_5 для безперешкодного доставляння польовими дорогами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в прикордонну зону неподалік смт. Піщанка Тульчинського району Вінницької області.
У подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на сприяння у незаконному переправленні осіб через Державний кордон України, 06.03.2025, приблизно о 18 год. 30 хв. рухаючись автомобілем «Hyundai Santa Fe» реєстраційний номер НОМЕР_5 поза межами блокпостів, в прикордонній зоні у напрямку Республіки Молдова, здійснюючи перевезення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 був виявлений та зупинений військовослужбовцями Державної прикордонної служби України у прикордонній зоні неподалік с. Козлівка, Тульчинського району Вінницької області, яких затримано та складено адміністративні протоколи за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Тобто ОСОБА_5 , виконано усі кримінально-протиправні дії, які він вважав за необхідне з метою завершення у сприянні та наданні засобів для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 через державний кордон України у напрямку Республіки Молдова поза пунктами пропуску.
Також, 05.03.2025  ОСОБА_6 , під час спілкування зі своїми знайомими - військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , отримав від ОСОБА_4 пропозицію, за грошову винагороду посприяти у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, яке полягало в тому, щоб перевезти поза межами блокпостів військовозобов`язаних осіб призивного віку з міста Одеса до прикордонної зони неподалік смт. Піщанка Тульчинського району Вінницької області для того щоб створити сприятливі умови для подальшого переправлення осіб через державний кордон України на що останній погодився.
06.03.2025 року ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючі їх настання, використовуючи автомобіль Шкода Октавія, виїхали з м. Вінниця та цього ж дня прибули у м. Одеса по вулиці Арнаутська де у визначеному місці зустріли військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 та військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Після чого ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 , використовуючи автомобіль Шкода Октавія, минуючи в об`їзд блокпости, перевезли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у визначене ОСОБА_4 на автодорозі місце в районі села Куна Гайсинського району Вінницької області, де приблизно о 16 годині 06.03.2025 зустрілись зі ОСОБА_4 , який використовуючи автомобіль «Hyundai Santa Fe» реєстраційний номер НОМЕР_5 , привіз ще військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Після чого ОСОБА_6 діючи спільно з ОСОБА_5 розуміючи справжні наміри ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , щодо незаконного перетину Державного кордону України в Республіку Молдова поза пунктами пропуску, отримали від ОСОБА_4 , автомобіль «Hyundai Santa Fe» реєстраційний номер НОМЕР_5 для безперешкодного доставляння польовими дорогами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в прикордонну зону неподалік смт. Піщанка Тульчинського району Вінницької області.
У подальшому, ОСОБА_6 діючи спільно з ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на сприяння у незаконному переправленні осіб через Державний кордон України, 06.03.2025, приблизно о 18 год. 30 хв. рухаючись автомобілем «Hyundai Santa Fe» реєстраційний номер НОМЕР_5 поза межами блокпостів, в прикордонній зоні у напрямку Республіки Молдова, здійснюючи перевезення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 був виявлений та зупинений військовослужбовцями Державної прикордонної служби України у прикордонній зоні неподалік с. Козлівка, Тульчинського району Вінницької області, яких затримано та складено на ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 адміністративні протоколи за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Тобто ОСОБА_6 , виконано усі кримінально-протиправні дії, які він вважав за необхідне з метою завершення у сприянні та наданні засобів для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 через державний кордон України у напрямку Республіки Молдова поза пунктами пропуску.
Оскільки обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, надали послідовні показання щодо обставин його вчинення, а учасники судового провадження не оспорювали зазначених фактичних обставин кримінального провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що обвинувачені правильно розуміють зміст обвинувачення та обставини кримінального провадження, сумнівів у добровільності їхньої позиції не виникло. Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, та обмежив судовий розгляд допитом обвинувачених і дослідженням матеріалів, що характеризують їхні особи.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що обставини кримінального правопорушення відповідають викладеним в обвинувальному акті, підтвердив їх у повному обсязі. Зазначив, що усвідомлює протиправність своїх дій, визнав, що своїми діями поставив інших осіб у складне становище, зробив для себе належні висновки. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати та надати можливість продовжити проходження військової служби.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Підтвердив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності та ним не оспорюються. Пояснив, що усвідомив неправомірність своїх дій, зробив відповідні висновки, щиро розкаявся у вчиненому та просив суд призначити покарання, яке б дало йому можливість продовжити військову службу.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснив, що вчинив велику помилку, яку повністю усвідомив. У вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що зробив належні висновки зі своєї поведінки, та просив суд не призначати покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні, вважаючи вину обвинувачених повністю доведеною зібраними у кримінальному провадженні доказами, просив визнати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. При призначенні покарання просив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, яке на підставі ст. 58 КК України замінити 2 (двома) роками службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 10 % із суми їх грошового забезпечення в дохід держави. ОСОБА_6 просив призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки. Зазначив, що обвинувачені повністю визнали свою вину, щиро розкаялися, а тому наявні підстави для застосування до них наведених положень закону.
Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні просив суд при призначенні покарання врахувати, що обвинувачені повністю визнали свою вину, щиро розкаялися у вчиненому, критично оцінили свою поведінку, позитивно характеризуються та проходять військову службу. Зазначив, що вони не є суспільно небезпечними особами, опинилися у вказаній ситуації випадково, належно виконують військовий обов`язок та можуть бути виправлені без призначення суворого покарання. Просив суд призначити покарання, достатнє для їх виправлення, із застосуванням положень закону, які дозволять їм продовжити проходження військової служби.
Заслухавши пояснення обвинувачених, думку прокурора та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, суд приходить до таких висновків.
Оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини: ОСОБА_4 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, у сприянні, наданні засобів для незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб; ОСОБА_5 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, у сприянні, наданні засобів для незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб; ОСОБА_6 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, у сприянні, наданні засобів для незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, проходить військову службу за мобілізацією з 01 березня 2022 року на посаді кухаря у військовому званні штаб-сержанта.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Суд погоджується з висновком сторони обвинувачення щодо наявності зазначених обставин, оскільки вони встановлені під час досудового розслідування, підтверджуються матеріалами кримінального провадження та не заперечувалися учасниками судового провадження.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді стрільця комендантського відділення військового стрільбища.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Суд погоджується з висновком сторони обвинувачення щодо наявності зазначених обставин, оскільки вони встановлені під час досудового розслідування, підтверджуються матеріалами кримінального провадження та не заперечувалися учасниками судового провадження.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Суд враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тривалий час проходив військову службу, брав участь у захисті незалежності та територіальної цілісності України, нагороджений державною нагородою - медаллю «За військову службу Україні», відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», неодноразово заохочувався командуванням військових частин грамотами та подяками за сумлінне виконання службових обов`язків, високий професіоналізм, військову дисципліну та виконання бойових завдань, а також нагороджений громадськими відзнаками за захист незалежності та територіальної цілісності України. Наведені обставини позитивно характеризують особу обвинуваченого.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Суд погоджується з висновком сторони обвинувачення щодо наявності зазначених обставин, оскільки вони встановлені під час досудового розслідування, підтверджуються матеріалами кримінального провадження та не заперечувалися учасниками судового провадження.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а його вид і розмір визначаються з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, особи винного, а також обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.
При визначенні того, чи істотно знижують встановлені судом обставини ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить із системного тлумачення положень статей 66 та 69 КК України. Застосування положень ст. 69 КК України є можливим лише у виняткових випадках, коли сукупність обставин, що пом`якшують покарання, у взаємозв`язку з даними про особу винного, його роллю у вчиненні кримінального правопорушення, поведінкою після його вчинення та іншими обставинами справи істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. При цьому суд, вирішуючи питання про застосування зазначеної норми, оцінює не кожну з таких обставин окремо, а їх сукупність та вплив на ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення.
Оцінюючи сукупність наведених даних про особу ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що наявність двох обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та проходження ним військової служби під час дії воєнного стану у своїй сукупності є винятковими обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 332 КК України.
Оскільки санкція ч. 2 ст. 332 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд, враховуючи наведені виняткові обставини, які стали підставою для застосування ч. 1 ст. 69 КК України, а також дані про особу обвинуваченого, на підставі ч. 2 ст. 69 КК України вважає за можливе не призначати йому зазначене додаткове покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, суд вважає за можливе на підставі ст. 58 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі службовим обмеженням для військовослужбовців строком два роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення десяти відсотків у дохід держави.
Також, оцінюючи сукупність наведених даних про особу ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що наявність двох обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та проходження ним військової служби за контрактом у своїй сукупності є винятковими обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 332 КК України.
Оскільки санкція ч. 2 ст. 332 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд, враховуючи наведені виняткові обставини, які стали підставою для застосування ч. 1 ст. 69 КК України, а також дані про особу обвинуваченого, на підставі ч. 2 ст. 69 КК України вважає за можливе не призначати йому зазначене додаткове покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, суд вважає за можливе на підставі ст. 58 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі службовим обмеженням для військовослужбовців строком два роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення десяти відсотків у дохід держави.
Також, оцінюючи сукупність наведених вище даних про особу ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що його позитивна характеристика, бойовий шлях, державні та відомчі нагороди, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення свідчать про можливість його виправлення без реального відбування покарання. Разом із тим наведені обставини, хоча й мають істотне значення для характеристики особи обвинуваченого, не є достатніми для визнання їх винятковими у розумінні ч. 1 ст. 69 КК України та призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 332 КК України. На переконання суду, призначення ОСОБА_6 основного покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 332 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Разом із тим суд вважає, що зазначені обставини хоча й не є достатніми для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України та призначення основного покарання нижче від найнижчої межі санкції, однак з урахуванням даних про особу обвинуваченого, його бездоганної військової служби, участі у бойових діях, державних та відомчих нагород, позитивних характеристик, щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутності обставин, що обтяжують покарання, є достатніми для застосування положень ч. 2 ст. 69 КК України та непризначення обов`язкового додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 332 КК України.
Крім того, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його бездоганну військову службу, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 332 КК України, без призначення додаткового покарання на підставі ч. 2 ст. 69 КК України, із заміною призначеного покарання службовим обмеженням для військовослужбовців відповідно до ст. 58 КК України. ОСОБА_6 слід призначити основне покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 332 КК України, без призначення додаткового покарання на підставі ч. 2 ст. 69 КК України та із звільненням від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням.
Разом з тим, в даному кримінальному провадженні до ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2025 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 11 березня 2025 року по 09 травня 2025 року включно. 14 березня 2025 року після внесення визначеної судом застави ОСОБА_4 був звільнений з-під варти, а в подальшому запобіжний захід у виді тримання під вартою не продовжувався.
Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд, зараховує строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 11 березня 2025 року по 14 березня 2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Також, в даному кримінальному провадженні до ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2025 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 11 березня 2025 року по 09 травня 2025 року включно. 24 березня 2025 року після внесення визначеної судом застави ОСОБА_5 був звільнений з-під варти, а в подальшому запобіжний захід у виді тримання під вартою не продовжувався.
Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд, зараховує строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 11 березня 2025 року по 24 березня 2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Також, в даному кримінальному провадженні до ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2025 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 11 березня 2025 року по 09 травня 2025 року включно. 14 березня 2025 року після внесення визначеної судом застави ОСОБА_6 був звільнений з-під варти, а в подальшому запобіжний захід у виді тримання під вартою не продовжувався.
Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 11 березня 2025 року по 14 березня 2025 року включно підлягає зарахуванню у строк відбування призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України. Оскільки витрати, пов`язані із залученням експертів, у даному кримінальному провадженні відсутні, процесуальні витрати стягненню з обвинувачених не підлягають.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Арешт майна, накладений ухвалами слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2025 року в межах даного кримінального провадження, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 50, 58, 65-69, 72, 75, 76 КК України, ст.ст. 100, 124, 126, 129, 368, 370, 373-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Визнати  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 2 ст. 69 КК України не застосовувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, передбачене санкцією ч. 2 ст. 332 КК України.
На підставі ст. 58 КК України замінити ОСОБА_4 призначене покарання у виді позбавлення волі службовим обмеженням для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням 10 % (десяти відсотків) із суми грошового забезпечення в дохід держави.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11 березня 2025 року по 14 березня 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Визнати  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 2 ст. 69 КК України не застосовувати до ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, передбачене санкцією ч. 2 ст. 332 КК України.
На підставі ст. 58 КК України замінити ОСОБА_5 призначене покарання у виді позбавлення волі службовим обмеженням для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням 10 % (десяти відсотків) із суми грошового забезпечення в дохід держави.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11 березня 2025 року по 24 березня 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Визнати  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 2 ст. 69 КК України не застосовувати до ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, передбачене санкцією ч. 2 ст. 332 КК України.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11 березня 2025 року по 14 березня 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані до обвинувачених у даному кримінальному провадженні, на момент ухвалення вироку припинили свою дію, у зв`язку з чим питання щодо їх подальшого застосування судом не вирішується.
Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_15 заставу у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, внесену за ОСОБА_4 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області.
Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_16 заставу у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, внесену за ОСОБА_5 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області.
Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_17 заставу у розмірі 92 240 (дев`яносто дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, внесену за ОСОБА_5 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області.
Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_18 заставу у розмірі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок, внесену за ОСОБА_6 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2025 року (ЄУН 127/7549/25), а саме: мобільного телефону марки Samsung блакитного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_8 , які належать ОСОБА_6 ; мобільного телефону Xiaomi Redmi Note 8 T чорного кольору у чорному силіконовому чохлі, ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» НОМЕР_11 та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_12 ; мобільного телефону Xiaomi Redmi 12 чорного кольору у чорному чохлі, ІМЕІ 1: НОМЕР_13 , ІМЕІ 2: НОМЕР_14 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» НОМЕР_15 та сім-картою оператора мобільного зв`язку «lifecell» НОМЕР_16 , які належать ОСОБА_14 ; мобільного телефону Motorola moto e14 сірого кольору у прозорому чохлі, ІМЕІ 1: НОМЕР_17 , ІМЕІ 2: НОМЕР_18 , із сім-картою; мобільного телефону iPhone 12 червоного кольору у прозорому чохлі, ІМЕІ 1: НОМЕР_19 , ІМЕІ 2: НОМЕР_20 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_21 , які належать ОСОБА_12 ; мобільного телефону iPhone 12 Pro золотого кольору у чорному чохлі, ІМЕІ 1: НОМЕР_22 , ІМЕІ 2: НОМЕР_23 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку «lifecell» НОМЕР_24 , який належить ОСОБА_13 .
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2025 року (ЄУН 127/7564/25), а саме: мобільного телефону марки iPhone 11, серійний номер НОМЕР_25 , ІМЕІ 1: НОМЕР_26 , ІМЕІ 2: НОМЕР_27 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_28 .
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2025 року (ЄУН 127/7532/25), а саме: грошових коштів у загальній сумі 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень, а саме: купюри номіналом 1000 гривень серії ГН5431757, купюри номіналом 1000 гривень серії ГТ2098596, купюри номіналом 200 гривень серії ЄЕ5523043 та купюри номіналом 200 гривень серії ЄЖ8537452.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2025 року (ЄУН 127/7562/25), а саме: автомобіля HYUNDAI SANTA FE 2009 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; мобільного телефону iPhone X чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_29 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_30 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Речові докази у кримінальному провадженні:
автомобіль HYUNDAI SANTA FE 2009 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_19 , після набрання вироком законної сили повернути законному власнику;
мобільний телефон iPhone X чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_29 та сім карту Київстар НОМЕР_30 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_5 ;
мобільний телефон «iPhone 11», серійний номер НОМЕР_25 , ІМЕІ 1: НОМЕР_26 , ІМЕІ 2: НОМЕР_27 та сім карту Київстар НОМЕР_28 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_4 ;
мобільний телефон марки Samsung блакитного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_8 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 ;
мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 8 T чорного кольору в чорному силіконовому чохлі ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 з сім картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» НОМЕР_11 та сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_12 , мобільний телефон Xiaomi Redmi 12 чорного кольору в чохлі чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_13 , ІМЕІ 2: НОМЕР_14 з сім картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» НОМЕР_15 та сім картою оператора мобільного зв`язку «lifecell» НОМЕР_16 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_14 ;
мобільний телефон Motorola moto e14 сірого кольору в прозорому чохлі ІМЕІ 1: НОМЕР_17 , ІМЕІ 2: НОМЕР_18 з сім картою в ньому, мобільний телефон iPhone 12 червоного кольору в прозорому чохлі ІМЕІ 1: НОМЕР_19 , ІМЕІ 2: НОМЕР_20 з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_21 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_12 ;
мобільний телефон IPhone 12 Pro золотого кольору в чорному чохлі ІМЕІ 1: НОМЕР_22 , ІМЕІ 2: НОМЕР_23 з сім картою оператора мобільного зв`язку «lifecell» НОМЕР_24 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_13 ;
грошові кошти в загальній сумі 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень, а саме: купюра номіналом 1000 гривень ГН5431757, купюра номіналом 1000 гривень ГТ2098596, купюра номіналом 200 гривень ЄЕ5523043, купюра номіналом 200 гривень ЄЖ8537452, вилучені 07 березня 2025 року у ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Піщанський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: