Березівський районний суд Одеської області 
15.09.2026
Справа № 494/1600/26
Провадження № 2/494/1201/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2026 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Авдєєвої С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №494/1600/26 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В: 
29.06.2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" звернулося до Березівського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 29.06.2026 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А. та враховуючи, що у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддями, повітряними тривогами на території Одеської області, тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України.
На обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, що 17.03.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/2292/5/11513. Згідно умов договору відповідач отримав кредитні кошти у сумі 26200.00 доларів США зі сплатою 12.50% річних. ВАТ «Ерсте Банк» виконав умови кредитного договору №014/2292/5/11513 та надав відповідачу кредитні кошти, в свою чергу ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору щодо повернення наданих коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. 29.04.2013 року ПАТ «Фідобанк» став власником АТ «Ерсте Банк». 07.11.2018 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «СІТІ ФІНАНС» укладено договір про відступлення прав вимоги, внаслідок чого ПАТ «Фідобанк» передав, а ТОВ «СІТІ ФІНАНС» прийняв у власність право вимоги за кредитним договором №014/2292/5/11513 від 17.03.2008 року. 01.12.2020 року між ТОВ «СІТІ ФІНАНС» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №435/ФК-20, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №014/2292/5/11513 від 17.03.2008 року. Станом на дату подання позову загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 86228.63 грн., з яких: 86228.63 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 0.00 грн. – заборгованість за відсотками; 0.00 грн. – заборгованість за пенею та штрафу; 0.00 грн. – комісія. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором та сплачені ним при поданні заяви до суду судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000.00 грн.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 31.10.2026 року.
Ухвалою суду від 02.07.2026 року відкрито спрощене провадження по справі та призначено до судового розгляду.
У судове засідання 15.09.2026 року представник позивача не з`явився, однак 08.09.2026 року до суду надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.69).
Відповідач відзив або заперечення на позов ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до суду не надав та в судове засідання 15.09.2026 року не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом надсилання на його адресу судової повістки, проте конверти повернулися з відповідною відміткою (а.с.65,67), а тому на підставі ст.128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), особа вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). 
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». 
За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та ігноруванням виклику до суду відповідачем, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами. 
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Врахувавши думку представника позивача, викладену ним в його позовній заяві, відсутність відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 17.03.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/2292/5/11513. Згідно умов договору відповідач отримав кредитні кошти у сумі 26200.00 доларів США зі сплатою 12.50% річних. ВАТ «Ерсте Банк» виконав умови кредитного договору №014/2292/5/11513 та надав відповідачу кредитні кошти, в свою чергу ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору щодо повернення наданих коштів, внаслідок чого виникла заборгованість (а.с.32-34).
Пунктом першим частини першої статті 512 Цивільного кодексу України ( далі – ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
29.04.2013 року ПАТ «Фідобанк» став власником АТ «Ерсте Банк». 07.11.2018 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «СІТІ ФІНАНС» укладено договір про відступлення прав вимоги, внаслідок чого ПАТ «Фідобанк» передав, а ТОВ «СІТІ ФІНАНС» прийняв у власність право вимоги за кредитним договором №014/2292/5/11513 від 17.03.2008 року. 01.12.2020 року між ТОВ «СІТІ ФІНАНС» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №435/ФК-20, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №014/2292/5/11513 від 17.03.2008 року (а.с.22-23, 25-27).
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частина перша статті 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно частни першої статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України зі змінами та доповненнями, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконував.
Таким чином, утворилася заборгованість у розмірі 86228.63 грн. 
Заборгованість складається з наступного: 
-86228.63 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту; 
-0.00 грн. – сума заборгованості за відсотками; 
-0.00 грн. сума заборгованості за пенею та штрафом;
-0.00 грн. – сума заборгованості по комісії; 
Факт наявності заборгованості підтверджуються кредитним договором від 17.03.2008 року та розрахунком заборгованості за кредитним договором.
З огляду на вищевказане суд вважає, що позов ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості необхідно задовольнити повністю та стягнути з останнього на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість у розмірі 86228.63 грн.
Крім того, з відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у відповідному розмірі щодо частини задоволених вимог, а саме: 2 662,40 грн., сплачений ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» при зверненні з позовом до суду.
Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн 00 коп, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Водночас, за змістом ч. 4 ст.137ЦПК, України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня2020 року у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня2014 року).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
На підтвердження понесення витрат на оплату правової допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги (а.с.117-19); додаткова угода до договору про надання правової допомоги (а.с.7), акт на підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом (а.с.11); детальний опис робіт, необхідних для надання правничої допомоги (а.с.15); свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.48-49).
Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 7000.00 грн. не є співмірним, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений на виконання відповідних робіт, оскільки дана справа розглянута судом у порядку спрощеного провадження, а тому суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн 00 коп.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 274, 280-283, 288, 289, 354 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" (04212, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ 42649746) заборгованість за кредитним договором №014/2292/5/11513 від 17.03.2008 року у розмірі 86228 (вісімдесят шість тисяч двісті двадцять вісім) гривень 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" (04212, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ 42649746) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" (04212, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ 42649746) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" (04212, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ 42649746).
Відповідач: з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя І.А. Римар