Головуючий І інстанції: Полях Н.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 р. 	Справа № 520/5946/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Мінаєвої К.В. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2026, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.06.26 по справі № 520/5946/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь"   
про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь", в якому просив суд:
- визнати протиправним і скасувати рішення Гарнізонної ВЛК № 2 Національний військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» щодо визначення ступеня придатності ОСОБА_1 , оформлено довідкою ВЛК від 24.09.2025 № 20215-0924-1628-3713-3;
- зобов`язати Національний військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» провести медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності ОСОБА_1 до військової служби відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402.
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що на його думку, рішення Гарнізонної ВЛК № 2 Національний військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» щодо визначення ступеня придатності ОСОБА_1 , оформлене довідкою ВЛК від 24.09.2025 № 20215-0924-1628-3713-3 порушує права та законні інтереси позивача.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2026 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що на його думку, під час визначення ступеня його придатності до військової служби відповідачем не було належним чином враховано наявні у нього захворювання, скарги на стан здоров`я, а також медичні документи, зокрема висновок комп`ютерної томографії від 01.10.2024, дослідження УЗД від 27.08.2025, консультативний висновок спеціаліста-кардіолога від 15.09.2025, виписку з історії хвороби стаціонарного хворого від 07.08.2025 та консультативний висновок спеціаліста-кардіолога від 22.09.2025.
Позивач вказує, що комісією ВЛК було замінено консультативний висновок спеціаліста-кардіолога від 15.09.2025 на консультативний висновок від 22.09.2025, при цьому останній, на думку позивача, суперечить попередньому діагнозу. Також позивач зазначає, що на додаткове обстеження до кардіолога він не направлявся, у зв`язку з чим вважає оскаржуване рішення необґрунтованим та таким, що прийняте без повного врахування його фактичного стану здоров`я.
На переконання позивача, зазначені обставини свідчать про порушення відповідачем вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, а тому рішення Гарнізонної ВЛК № 2, оформлене довідкою від 24.09.2025 № 20215-0924-1628-3713-3, підлягає скасуванню із зобов`язанням відповідача провести повторний медичний огляд ВЛК.
Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, розгляд заяв, пропозицій і скарг з питань військово-лікарської експертизи, а також перегляд постанов ВЛК віднесені до повноважень Центральної військово-лікарської комісії та відповідних штатних військово-лікарських комісій. Постанови гарнізонних ВЛК відповідно до Положення № 402 розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються штатними ВЛК та/або ЦВЛК. НВМКЦ «ГВКГ», на думку відповідача, не наділений повноваженнями щодо скасування чи перегляду постанов військово-лікарських комісій.
Крім того, відповідач зазначає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача, а також визначення ступеня його придатності чи непридатності до військової служби за результатами медичного огляду належить до дискреційних повноважень військово-лікарської комісії та потребує спеціальних знань у медичній галузі.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу у лавах Збройних Сил України.
24.09.2025 Гарнізонною ВЛК № 2 Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» проведено медичний огляд позивача з метою визначення ступеня придатності до військової служби, за результатами якого складено довідку військово-лікарської комісії від 24.09.2025 № 20215-0924-1628-3713-3.
Зі змісту вказаної довідки вбачається, що за результатами медичного огляду ВЛК встановлено позивачу відповідні діагнози та на підставі статей 39б, 40б, 55б, 61б, 67б, 10в, 64в, 68в графи II Розкладу хвороб зроблено висновок про придатність ОСОБА_1 до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням ВЛК, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним і скасування рішення Гарнізонної ВЛК № 2, оформленого довідкою від 24.09.2025 № 20215-0924-1628-3713-3, та для зобов`язання відповідача провести новий медичний огляд ВЛК.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з п.20 ч.1 ст.106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 №2801-XII визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерством оборони України 14.08.2008 затверджено Положення №402 «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі по тексту – Положення №402; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд військовослужбовців та військовозобов`язаних, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК.
Пунктом 1.1 розділу ІІ вказаного Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3) (п.1 Розділу ІІ Положення № 402).
Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402 Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Згідно з підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи, аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК.
Підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402 передбачено, що ЦВЛК має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи, перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб, витребовувати необхідні документи, направляти на контрольне обстеження та медичний огляд, а також розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати і контролювати постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 20.1 глави 20 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні і у своїй роботі керуються цим Положенням.
Згідно з пунктом 20.2 глави 20 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, а за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК.
Пунктом 20.3 глави 20 розділу II Положення № 402 передбачено види постанов, які приймаються ВЛК при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб, у тому числі постанову про придатність до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах, установах, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
З аналізу наведених норм вбачається, що визначення ступеня придатності особи до військової служби належить до спеціальних повноважень військово-лікарських комісій, які здійснюють медичний огляд особи, досліджують її стан здоров`я, медичну документацію, результати обстежень та застосовують відповідні статті Розкладу хвороб.
При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, перевіряючи законність рішення ВЛК, адміністративний суд не наділений повноваженнями встановлювати медичний діагноз особи, визначати ступінь її придатності до військової служби замість ВЛК або переоцінювати медичні висновки лікарів на предмет відповідності конкретним статтям Розкладу хвороб, оскільки такі питання потребують спеціальних знань у сфері медицини та належать до компетенції відповідного спеціального органу.
Подібної правової позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі № 806/526/16, де зазначено, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Колегія суддів звертає увагу, що надання оцінки діагнозу особи на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду. Судовий контроль у такій категорії спорів здійснюється в межах перевірки дотримання процедури прийняття відповідного висновку ВЛК та повноважень органу, який його прийняв.
Так, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері, а тому не можуть здійснювати власну оцінку медичного висновку ВЛК замість уповноваженої військово-лікарської комісії.
З матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що 24.09.2025 Гарнізонною ВЛК № 2 Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» проведено медичний огляд позивача, за результатами якого оформлено довідку ВЛК від 24.09.2025 № 20215-0924-1628-3713-3.
У зазначеній довідці ВЛК від 24.09.2025 № 20215-0924-1628-3713-3 відображено встановлені позивачу діагнози, зокрема: І25.0 ІХС, дифузний кардіосклероз, недостатність ТК з регургітацією І ст., пароксизмальна форма фібриляції передсердь, пароксизмальна форма тріпотіння передсердь, часта екстрасистолічна аритмія, гіпертонічна хвороба II ст., СН I ст.; N20.0 сечокам`яна хвороба, конкремент лівої нирки; доброякісна гіперплазія передміхурової залози I ст.; вторинний хронічний пієлонефрит; ангіопатія судин сітківки; набута вправима параумбілікальна кила; гемангіоми печінки; поширений міжхребцевий остеохондроз та інші захворювання.
На підставі статей 39б, 40б, 55б, 61б, 67б, 10в, 64в, 68в графи II Розкладу хвороб ВЛК зроблено висновок про придатність позивача до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах, установах, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Колегія суддів зауважує, що довідка ВЛК від 24.09.2025 № 20215-0924-1628-3713-3 містить відомості про склад ВЛК, голову ВЛК, членів ВЛК, секретаря ВЛК, підпис та печатку.
Позивач, аргументуючи свою позицію зазначає, що ВЛК не врахувала його скарги та медичні документи, зокрема висновок комп`ютерної томографії від 01.10.2024, дослідження УЗД від 27.08.2025, консультативний висновок спеціаліста-кардіолога від 15.09.2025, виписку з історії хвороби стаціонарного хворого від 07.08.2025 та консультативний висновок спеціаліста-кардіолога від 22.09.2025.
Так, зазначені документи дійсно містять відомості про наявність у позивача певних захворювань і станів здоров`я.
Проте, сам факт наявності у позивача медичних документів, які підтверджують певні захворювання, не є самостійною та достатньою підставою для скасування постанови ВЛК, оскільки оцінка медичних показників, встановлення діагнозу, співвіднесення такого діагнозу з відповідними статтями Розкладу хвороб та визначення ступеня придатності до військової служби належать до компетенції ВЛК.
Також, колегія суддів звертає увагу, що у довідці ВЛК від 24.09.2025 № 20215-0924-1628-3713-3 відображено захворювання позивача, які кореспондують із наданими ним медичними документами, зокрема із консультативним висновком спеціаліста-кардіолога від 22.09.2025, дослідженням УЗД від 27.08.2025, випискою з історії хвороби від 07.08.2025 та висновком комп`ютерної томографії від 01.10.2024.
Отже, суд першої інстанції вірно виснував, що зазначені доводи позивача про повне неврахування ВЛК наявної медичної документації не підтверджені належними та допустимими доказами.
Доводи позивача про те, що консультативний висновок спеціаліста-кардіолога від 22.09.2025 суперечить консультативному висновку спеціаліста-кардіолога від 15.09.2025, фактично зводяться до незгоди позивача з медичною оцінкою стану його здоров`я та з висновком ВЛК щодо ступеня придатності до військової служби.
Водночас, вирішення питання про те, який із медичних висновків має переважне значення, чи є діагнози взаємовиключними або такими, що змінюють ступінь придатності позивача до військової служби, потребує спеціальних медичних знань та не належить до повноважень адміністративного суду.
Колегія суддів враховує, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що під час проведення медичного огляду 24.09.2025 Гарнізонною ВЛК № 2 було порушено встановлену Положенням № 402 процедуру прийняття постанови, зокрема доказів порушення колегіальності прийняття рішення, відсутності повноважень у складу ВЛК, неналежного оформлення довідки, відсутності підписів членів ВЛК, ненадання позивачу можливості подати медичні документи або відмови ВЛК у прийнятті таких документів.
Також, матеріали справи також не містять доказів того, що позивач звертався до відповідної штатної ВЛК або ЦВЛК зі скаргою на постанову Гарнізонної ВЛК № 2 від 24.09.2025 № 20215-0924-1628-3713-3 чи заявою про перегляд відповідної постанови, а також доказів прийняття ЦВЛК або штатною ВЛК рішення про скасування чи незатвердження спірної постанови.
При цьому Положення № 402 передбачає спеціальний порядок перегляду, контролю та скасування постанов ВЛК відповідними штатними ВЛК та ЦВЛК. Саме ці органи наділені повноваженнями перевіряти висновки підпорядкованих ВЛК, витребовувати медичні документи, направляти особу на контрольне обстеження та, за наявності підстав, переглядати або скасовувати постанови ВЛК.
З огляду на це заявлена позивачем вимога про зобов`язання саме Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» провести новий медичний огляд ВЛК не узгоджується з наведеними нормами Положення № 402, оскільки суд не вправі підміняти собою уповноважений орган військово-лікарської експертизи та визначати порядок реалізації дискреційних медико-експертних повноважень поза межами процедур, встановлених Положенням № 402.
Колегія суддів наголошує, що під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про протиправність довідки ВЛК від 24.09.2025 № 20215-0924-1628-3713-3 саме з підстав порушення процедури її прийняття або прийняття її органом поза межами наданих повноважень.
Доводи позивача переважно стосуються незгоди з медичним висновком ВЛК, оцінкою наявних у нього захворювань та визначеним ступенем придатності до військової служби.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такі доводи не можуть бути перевірені судом шляхом самостійного встановлення іншого діагнозу чи іншого ступеня придатності, оскільки це означало б втручання суду у дискреційні повноваження військово-лікарської комісії та вихід за межі завдань адміністративного судочинства.
Дійсно, позивач не позбавлений права у порядку, передбаченому Положенням № 402, звернутися до відповідної штатної ВЛК або ЦВЛК із заявою чи скаргою щодо перегляду постанови Гарнізонної ВЛК № 2 від 24.09.2025 № 20215-0924-1628-3713-3, із наданням медичних документів, у тому числі виснову комп`ютерної томографії від 01.10.2024, дослідження УЗД від 27.08.2025, виписки з історії хвороби від 07.08.2025, консультативні висновки спеціаліста-кардіолога від 15.09.2025 та від 22.09.2025, і ставити питання про проведення повторного або контрольного медичного огляду.
Разом з тим у межах цієї адміністративної справи позивачем не доведено, а судом не встановлено наявності правових підстав для визнання протиправним і скасування рішення Гарнізонної ВЛК № 2, оформленого довідкою від 24.09.2025 № 20215-0924-1628-3713-3, та для зобов`язання відповідача провести новий медичний огляд ВЛК.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2026 по справі № 520/5946/26 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2026 по справі № 520/5946/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	К.В. Мінаєва   В.В. Катунов