ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 916/1380/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О. 
за участі секретаря судового засідання Дробиш К.А., 
дослідивши матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “ТІС-МІНДОБРИВА” (67543, Одеська обл., Лиманський раойн, с. Визирка, вул. Ставніцера Олексія, буд. 60)
до відповідача: GRAIN-TRANS LTD (Британські Віргінські острови)
про стягнення 2 862 594, 96 доларів США
у відкритому судовому засіданні
за участю представників сторін: 
від позивача: Вовк О.Є.; 
від відповідача: не з`явився. 

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

04.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю “ТІС-МІНДОБРИВА” (далі – ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА”, позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою (вх. № 1415/25 від 07.04.2025) про стягнення з іноземної компанії GRAIN-TRANS LTD (далі – відповідач) заборгованості за договором про перевалку, накопичення та експедирування зернових вантажів № TMD-G001 від 18.01.2024 у розмірі 2 862 594, 96 доларів США, що еквівалентно 118 347 118, 39 грн та судового збору у розмірі 1 059 800 грн. 

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.04.2025 (суддя – Литвинова В.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1380/25; ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.12.2025 у зв`язку з необхідністю повідомлення відповідача в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, провадження у справі зупинено до 27.05.2026.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 (суддя – Литвинова В.В.) поновлено провадження у справі; позов залишено без розгляду.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 апеляційну скаргу ТОВ "ТІС-МІНДОБРИВА" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 по справі №916/1380/25 задоволено; ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 по справі №916/1380/25 скасовано; справу №916/1380/25 направлено до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.04.2026 суддею Литвиновою В.В. заявлено самовідвід від розгляду справи № 916/1380/25. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.04.2026 прийнято справу № 916/1380/25 до свого провадження суддею Мусієнко О.О.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.06.2026 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/1380/25 з 13.06.2026 на тридцять днів з ініціативи суду; призначено судове засідання на 22.06.2026 о 12:30.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.06.2026 закрито підготовче провадження у справі № 916/1380/25 за позовом ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА” до відповідача GRAIN-TRANS LTD (Британські Віргінські острови) про стягнення 2 862 594, 96 доларів США; призначено справу до судового розгляду по суті на 06.07.2026 о 15:40.
У судовому засіданні 06.07.2026 оголошено перерву до 15.07.2026 о 16:30 у відповідності до ст. 216 ГПК України. 
У судовому засіданні 15.07.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення в порядку ст. 219 ГПК України, у зв`язку з чим оголосив перерву п`ять хвилин. 
15.07.2026 судом оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. 

3. Позиція учасників справи.

Доводи позивача – ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА”. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про перевалку, накопичення та експедирування зернових вантажів № TMD-G001 від 18.01.2024 щодо сплати в повному обсязі наданих позивачем послуг. 
Позивач листами від 30.04.2024, 31.05.2024, 30.06.2024, 31.07.2024, 31.08.2024, 30.09.2024, 31.12.2024, 12.02.2025 направляв відповідачу вимоги про сплату заборгованості з додаванням підписаних обома сторонами актів звірки, однак оплати в повному обсязі не отримав. 
Правову позицію обґрунтовує приписами ст. ст. 11, 509, 549, 610, 625, 629, 901, 903, ЦК України, ст. ст. 173, 175 ГК України. 

Відповідач – GRAIN-TRANS LTD.
В ухвалі про відкриття провадження від 21.04.2025 у справі суд зобов`язав ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА” надати до суду належним чином (нотаріально) засвідчені переклади на українську мову коносаментів, які додані до позову – в термін до 15.05.2025; зобов`язав ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА” надати до суду належним чином (нотаріально) засвідчені переклади на англійську мову копії ухвали Господарського суду Одеської області від 21.04.2025 про відкриття провадження у справі №916/1380/25, позовної заяви та Прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів відповідачу в трьох примірниках – в термін до 15.05.2025; після отримання належним чином (нотаріально) засвідчених перекладів на англійську мову документів, зазначених у п. 5 резолютивної частини даної ухвали, направити до Центрального органу Британських Віргінських Островів Registrar of the Supreme Court Supreme Court Registry No. 84 Main Street P.O. Box 418 Road Town, Tortola, British Virgin Islands VG1110, для вручення їх відповідачу в порядку, передбаченому Гаазькою Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965; у зв`язку з необхідністю повідомлення Відповідача в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, провадження у справі зупинено до 22.10.2025.
12.05.2025 позивач на виконання ухвали суду від 21.04.2025 надав належним чином (нотаріально) засвідчені переклади на англійську мову копії ухвали Господарського суду Одеської області від 21.04.2025 про відкриття провадження у справі №916/1380/25, позовної заяви та Прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів відповідачу в трьох примірниках.
Після отримання належним чином (нотаріально) засвідчених перекладів на англійську мову документів суд направив до Центрального органу Британських Віргінських Островів Registrar of the Supreme Court Supreme Court Registry No. 84 Main Street P.O. Box 418 Road Town, Tortola, British Virgin Islands VG1110, для вручення їх відповідачу в порядку, передбаченому Гаазькою Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965.
18.08.2025 від Центрального органу Британських Віргінських Островів Registrar of the Supreme Court надійшов лист, у якому зазначено про невручення відповідачу направлених судом документів через те, що компанія "GRAIN-TRANS LTD." не зареєстрована у Британських Віргінських островах.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.12.2025 зобов`язано ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА” надати до суду належним чином (нотаріально) засвідчені переклади на англійську мову копії ухвали Господарського суду Одеської області від 24.12.2025 у справі №916/1380/25 та Прохання від 24.12.2025 про вручення за кордоном судових або позасудових документів відповідачу, в трьох примірниках, позовної заяви та ухвали від 21.04.2025 – в двох примірниках, в термін до 12.01.2026 включно; після отримання належним чином (нотаріально) засвідчених перекладів на англійську мову документів, зазначених у п. 2 резолютивної частини даної ухвали, направити до Центрального органу Британських Віргінських Островів Registrar of the Supreme Court Supreme Court Registry No. 84 Main Street P.O. Box 418 Road Town, Tortola, British Virgin Islands VG1110, для вручення їх відповідачу в порядку, передбаченому Гаазькою Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року; у зв`язку з необхідністю повідомлення відповідача в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, провадження у справі зупинено до 27.05.2026.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.01.2026, яка скасована постановою Південно – західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026, поновлено провадження у справі; позов залишено без розгляду.
На виконання вимог ухвали Господарського суду Одеської області від 12.06.2026 позивач надав наявну у нього копію "Сертифікату про повноваження" щодо компанії GRAIN TRANS LTD з нотаріально посвідченим перекладом на українську мову. 
Відповідач у судові засідання не з`явився, відзив на позов до суду не надав, про розгляд даної справи повідомлений належним чином в порядку ст. 367 ГПК України шляхом надіслання судового доручення в порядку, передбаченому Гаазькою Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Водночас, порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у господарській справі регламентовано відповідними нормами процесуального права – ГПК України.
Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (частина перша статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду, а також що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечено можливість реалізувати зазначені права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
В рішенні від 01.03.2002 у справі "Кутіч проти Хорватії", заява №48778/99 зазначено, що на суд включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати вирішення спору судом.
У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.
Отже, враховуючи, вжиття господарським судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, зважаючи, що ухвала про відкриття провадження у справі від 21.04.2025 та Прохання від про вручення за кордоном судових або позасудових документів відповідачу вже направлялися, відтак судом вжито всіх передбачених заходів задля забезпечення реалізації відповідачем своїх прав на судовий захист, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, а тому господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.
При цьому, суд звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 08.07.2019 у справі №910/570/16 зазначено, що жодні норми процесуального законодавства та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не містять вимоги щодо необхідності повідомлення іноземного суб`єкта господарювання про кожне наступне судове засідання зі справи шляхом направлення до компетентного органу іноземної держави судового доручення про вручення йому документів та у зв`язку з цим зупинення щоразу провадження у справі, оскільки це б приводило до порушення розумного строку розгляду справи (така ж позиція міститься у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №910/6880/17, від 09.06.2020 у справі 910/3980/16).

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА”, як виконавцем, та компанією GRAIN-TRANS LTD, як замовником, 18.01.2024 був укладений договір перевалки, накопичення та експедирування зернових вантажів № TMD-G001 (далі – договір), п. 1.1. якого передбачено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання щодо виконання робіт з накопичення та перевалки зернових вантажів, іменованих надалі "зерно", за які замовник здійснить оплату на користь виконавця відповідно до цього договору, додаткових угод та додатків до нього. Надання послуг здійснюватиметься з використанням термінала для приймання, накопичення та навантаження на судна зерна в порту Південний, Україна (термінал ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА”, причал № 17), що належить виконавцю та контролюється ним.
У відповідності до пп. 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3, 3.1.4, 3.1.5, 3.1.6, 3.1.7. п. 3.1. договору виконавець діє як незалежний підрядник, що повністю відповідає за експлуатацію термінала, та надає замовнику за узгоджену сторонами оплату наступні основні послуги: забезпечує приймання та вивантаження залізничних вагонів, розкредитування та оформлення необхідних провізних документів відповідно до чинних правил, інструкцій та довіреностей замовника; за письмовою заявкою замовника організовує протягом одного робочого дня підтвердження про приймання вантажу у системі МЕСПЛАН; приймання автомобілів узгоджується електронною поштою; здійснює переважування вагонів та/або автомобілів та відбір проб зерна для аналізу відповідними інспекціями. Відбір проб проводиться з технологічної лінії подачі зерна зі станції вивантаження вагонів перед вивантаженням. Перед вивантаженням кожного вагона здійснює відбір проб та виконання технічного аналізу зерна для запобігання вивантаженню неякісного зерна, а також за бажанням замовника, у присутності його представника та/або представника незалежного сюрвеєра; документально оформляє нестачу, надлишки, пошкодження вантажу, виявлені під час приймання залізниці. За необхідності та коштом замовника залучає ТПП та інші служби, якщо знадобляться, для оформлення необхідних актів; забезпечує крите накопичення зерна на складах, придатних у всіх відносинах для накопичення зерна, в обсягах, погоджених на поточний місяць, у період, необхідний для накопичення суднової партії, з дотриманням заходів, що забезпечують збереження зерна. Накопичення зерна до 45 діб забезпечується без додаткової оплати (включено у ставку); забезпечує вивантаження зі складу, зачищення сховища, подачу вантажу на фронт вивантаження та навантаження на судно. Штивка зерна у просвіті трюмів забезпечується в межах технологічних можливостей вантажного обладнання, без ручної штивки та інше.
Згідно з п. 4.1. договору здійснює оплату послуг, що надаються виконавцем згідно з умовами цього договору та додаткових угод щодо нього.
За виконання виконавцем послуг відповідно до пп.3.1.1-3.1.11 цього договору замовник оплачує виконавцю ставку, розмір якої наведено у Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього Договору. Виставленням рахунку також буде вважатись момент передачі електронної версії рахунку на електронну адресу замовника. При цьому достатнім підтвердженням факту отримання рахунку замовником буде повідомлення про його доставку за вказаною в цьому договорі електронною адресою замовника, сформоване відповідною поштовою програмою виконавця. Як вид електронного підпису відповідного рахунку Сторони визначили сукупність таких ознак: зазначення посади уповноваженої особи виконавця; надсилання рахунку з електронної адреси уповноваженої особи виконавця (п. 5.1. договору).
За положеннями п. 5.2. договору додаткові послуги, крім перерахованих у п.п. 3.1.1-3.1.11, надаються на підставі письмового погодження електронною поштою між сторонами та оплачуються на підставі рахунків виконавця протягом 5 банківських днів після остаточного виконання даних робіт та надання підтверджувальних документів.
У відповідності до п. 5.3. договору замовник здійснює розрахунки з виконавцем у такому порядку: оплата послуг протягом 2-х банківських днів з дати коносамента за фактично виконані роботи за коносаментною кількістю, плата за додаткові послуги, наднормативне накопичення, а також відшкодування узгоджених додаткових витрат згідно з п. 3.1.12-3.1.15 на підставі рахунку виконавця; при цьому до відвантаження зерна вартість наднормативного накопичення (якщо мала місце) оплачується за рахунками виконавця за підсумками календарного місяця протягом 2-х банківських днів після його закінчення. Моментом здійснення оплати вважається момент фактичного зарахування коштів на рахунок виконавця.
Згідно з п. 13.5. договору цей договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами. 
Пунктом 13.6. договору передбачено, що термін його дії – до 31.12.2024 та до повного завершення взаєморозрахунків. 
Сторони будуть прагнути до врегулювання розбіжностей і претензій, що виникають у зв`язку з виконанням цього договору шляхом переговорів. У разі неможливості врегулювати спір шляхом переговорів, будь-який спір, що виникає за цим договором або у зв`язку з ним, підлягає передачі на розгляд і вирішення до Господарського суду Одеської області відповідно до законодавства України. 
Між ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА”, як виконавцем, та компанією "GRAIN-TRANS LTD", як замовником, були укладені додатки № 1 від 18.01.2024 до договору № TMD-G001 від 18.01.2024, № 2 від 05.04.2024 до договору № TMD-G001 від 01.01.2024, № 3 від 01.07.2024 до договору № TMD-G001 від 01.01.2024.
На виконання зобов`язань за договором перевалки, накопичення та експедирування зернових вантажів № TMD-G001 від 18.01.2024 ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА” та GRAIN-TRANS LTD були підписані наступні акти прийому – передачі робіт на загальну суму 3 228 337, 39 доларів США: № 147 від 29.02.2024 на суму 5014, 57 доларів США, № 119 від 02.03.2024 на суму 352 800, 00 доларів США, № 125 ід 02.03.2024 на суму 1957, 32 доларів США, № 213 від 31.03.2024 на суму 1138, 60 доларів США, № 248 від 29.04.2024 на суму 195 480, 001 доларів США, № 295 від 30.04.2024 на суму 4460, 44 доларів США, № 273 від 05.05.2024 на суму 226 800 доларів США, № 125 від 05.05.2024 на суму 72, 90 доларів США, № 291 від 11.05.2024 на суму 198 000 доларів США, № 125 від 11.05.2024 на суму 476, 44 доларів США, № 327 від 25.05.2024 на суму 201 600 доларів США, № 336 від 30.05.2024 на суму 38 160 доларів США, № 374 від 31.05.2024 на суму 10 723, 86 доларів США, № 384 від 12.06.2024 на суму 1892, 27 доларів США, № 402 від 23.06.2024 на суму 415 489, 64 доларів США, № 445 від 30.06.2024 на суму 4784, 84 доларів США, № 443 від 07.07.2024 на суму 223 200 доларів США, № 476 від 24.07.2024 на суму 176 976 доларів США, № 484 від 30.07.2024 на суму 288 000 доларів США, № 495 від 04.08.2024 на суму 239 588, 24 доларів США, № 508 від 08.08.2024 на суму 127 989, 79 доларів США, № 525 від 13.08.2024 на суму 346 291, 06 доларів США, № 536 від 18.08.2024 на суму 67 881, 96 доларів США, № 566 від 05.09.2024 на суму 99 559, 46 доларів США. 
Між GRAIN-TRANS LTD, як замовником, ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА”, як виконавцем, та QORTIA AG, як поручителем, 01.09.2024 укладено договір поруки № TMD – Q – Gt/0209, п. п. 2.1., 2.2. якого передбачено, що цей договір є забезпеченням виконання зобов`язань замовника за договорами перевалки. Поручитель цим у безумовному та безвідкличному порядку гарантує як поручитель виконати перед виконавцем усі грошові зобов`язання на першу вимогу виконавця у разі невиконання замовником своїх грошових зобов`язань за договорами перевалки у строки та на умовах, визначених у них. 
Поручителем відповідача надані позивачем послуги були оплачені в сумі 365 742, 43 доларів США, про що свідчить виписки по рахунку. 
У довідці за вих. № 0204/05-ТМ від 02.04.2022 за підписом генерального директора ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА” повідомлено, що по договору № TMD-G001 від 18.01.2024 з компанією GRAIN-TRANS LTD загальна сума виконаних робіт склала 3 228 337, 39 доларів США; по договору отримано кошти в сумі 365 742, 43 доларів США; заборгованість по договору № TMD-G001 від 18.01.2024 складає 2 862 594, 96 доларів США. 
Тобто, залишок несплаченої заборгованості становить 2 862 594, 96 доларів США. 
Також, на підтвердження факту надання відповідачу послуг за вищевказаним договором ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА” були надані суду рахунки, виставлені відповідачу, а також копії коносаментів. 
Позивач у листах за вих. № 3004/02 від 30.04.2024, за вих. № 3105/02 від 31.05.2024, № 3006/03 від 30.06.2024, за вих. № 3107/02 від 31.07.2024, за вих. № 3108/02 від 31.08.2024, за вих. № 3009/02 від 30.09.2024, за вих. № 3112/05 від 31.12.2024 та за вих. № 1202/02-ТМ від 12.02.2025, адресованих відповідачу, зазначав, що згідно умов договору про перевалку, накоплення та експедирування зернових вантажів № TMD-G001 від 18.01.2024 останній зобов`язаний вчасно сплачувати за послуги надані компанією ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА”; звертав увагу, що заборгованість по даному контракту порушує правила валютного контролю Закону № 185; просив (наполягав) погасити всю заборгованість. 
Згідно листа за вих. № 1202/02-ТМ від 12.02.2025 станом на 12.02.2025 заборгованість по договору № TMD-G001 від 18.01.2024 складає 2 862 594, 96 доларів США.
Додатками у зазначених листах вказано акти звірки на 30.04.2024, на 31.05.2024, на 30.06.2026, на 31.07.2024, на 31.08.2024, на 30.09.2024, на 31.12.2024, на 12.02.2025.
У відповідності до акту звірки взаємних розрахунків по стану за період: 01.01.2024 – 12.02.2025 між ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА” та GRAIN-TRANS LTD за договором № TMD-G001 від 18.01.2024 заборгованість становить 2 862 594, 96 доларів США.
Акти звірки взаємних розрахунків підписані позивачем та відповідачем без зауважень та заперечень. 

5. Позиція суду. 

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічною діяльністю є діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами. Зовнішньоекономічний договір (контракт) – матеріально оформлена угода двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності. Іноземними суб`єктами господарської діяльності є суб`єкти господарської діяльності, що мають постійне місцезнаходження або постійне місце проживання за межами України.
В силу положень ст. 3 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності в Україні є, зокрема, юридичні особи, зареєстровані як такі в Україні і які мають постійне місцезнаходження на території України (підприємства, організації та об`єднання всіх видів, включаючи акціонерні та інші види господарських товариств, асоціації, спілки, концерни, консорціуми, торговельні доми, посередницькі та консультаційні фірми, кооперативи, кредитно-фінансові установи, міжнародні об`єднання, організації та інші), в тому числі юридичні особи, майно та/або капітал яких є повністю у власності іноземних суб`єктів господарської діяльності.
Приписами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначено, що усі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності незалежно від форми власності та інших ознак мають рівне право здійснювати будь-які види зовнішньоекономічної діяльності та дії щодо її провадження, у тому числі будь-які валютні операції та розрахунки в іноземній валюті з іноземними суб`єктами господарської діяльності, що прямо не заборонені або не обмежені законодавством, у тому числі заходами захисту, запровадженими Національним банком України відповідно до Закону України «Про валюту і валютні операції».
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
Приймаючи до уваги наведені положення чинного законодавства, а також суб`єктний склад договору перевалки, накопичення та експедирування зернових вантажів № TMD-G001 від 18.01.2024, зміст зобов`язання, яке виникло на підставі вказаного договору, господарський суд доходить висновку, що між ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА” та GRAIN-TRANS LTD було укладено зовнішньоекономічний договір з метою здійснення зовнішньоекономічної діяльності. При дослідженні питання можливості застосування до даного договору права України, суд вважає за необхідне звернутись до положень Закону України «Про міжнародне приватне право».
Так, в силу положень ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23.06.2005 № 2709-IV (з наступними змінами та доповненнями; далі по тексту – Закон України «Про міжнародне приватне право») для цілей цього Закону терміни вживаються в такому значенні: приватноправові відносини – відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи; іноземний елемент – ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави; колізійна норма – норма, що визначає право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом.
Виходячи з положень ст. ст. 4, 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. У випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.
Положеннями ст. 32 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадку якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.
Оскільки умовами укладеного між сторонами по справі договору перевалки, накопичення та експедирування зернових вантажів № TMD-G001 від 18.01.2024 передбачено, що у разі неможливості врегулювати спір шляхом переговорів, будь-який спір, що виникає за цим договором або у зв`язку з ним, підлягає передачі на розгляд і вирішення до Господарського суду Одеської області відповідно до законодавства України. 
Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про правомірність застосування до правовідносин сторін матеріального права України.
В силу положень ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено наступне: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. 
Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що ТОВ “ТІС-МІНДОБРИВА” на виконання зобов`язань, прийнятих на себе за договором перевалки, накопичення та експедирування зернових вантажів № TMD-G001 від 18.01.2024 було надано GRAIN-TRANS LTD послуги на загальну суму 3 228 337, 39 доларів США, що підтверджується підписаними сторонами актами прийому – передачі робіт. 
Поручителем відповідача заборгованість за виконані позивачем роботи за вказаним договором оплачена частково в сумі 365 742, 43 доларів США, а тому залишок несплаченої заборгованість становить 2 862 594, 96 доларів США. 
Відповідач доказів виконання зобов`язань або неможливості такого виконання за договором перевалки, накопичення та експедирування зернових вантажів № TMD-G001 від 18.01.2024 щодо оплати в повному обсязі отриманих послуг не надав, доказів врегулювання спору мирним шляхом не направив; заявлених до нього вимог не спростував, тому грошове зобов`язання не припинилося виконанням, проведеним належним чином. 
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд зазначає, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2 862 594, 96 доларів США, що еквівалентно 118 347 118, 39 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 

Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи задоволення позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача. 

Керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 219, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити. 
2. Стягнути з іноземної компанії GRAIN-TRANS LTD (місцезнаходження: PO Box 3469, Geneva Place, Waterfront Drive, Road Town, Tortola, British Virgin Islands; реєстраційнй номер компанії: 1596216) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТІС-МІНДОБРИВА” (67543, Одеська обл., Лиманський раойн, с. Визирка, вул. Ставніцера Олексія, буд. 60; ідентифікаційний код юридичної особи: 36143538) заборгованість за договором про перевалку, накопичення та експедирування зернових вантажів № TMD-G001 від 18.01.2024 у розмірі 2 862 594, 96 доларів США (два мільйони вісімсот шістдесят дві тисячі п`ятсот дев`яносто чотири долари США, дев`яносто шість центів), що еквівалентно 118 347 118, 39 грн (сто вісімнадцять мільйонів триста сорок сім тисяч сто вісімнадцять гривень, тридцять дев`ять копійок) та судовий збір у розмірі 1 059 800 грн (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 24 липня 2026 року.  

Суддя О.О. Мусієнко