ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
| Справа № 636/2893/25  Провадження 2/636/384/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.07.2026 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області в складі:
головуючого судді Золотоверхої О.О.,
за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,
представника позивача за первісним позовом –адвоката Харченка К.С.,
представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Селецької О.В., 
третьої особи - приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Слюніна О.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вовчанський міжрайагропостач» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальність «Сантагро», приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Слюнін Олександр Миколайович, про переведення прав та обов`язків покупця та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач», ОСОБА_2 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Сантагро», про визнання договору оренди недійсним,
ВСТАНОВИВ:
09.04.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Вовчанський міжрайагропостач», в якій представник просить перевести з ОСОБА_1 на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вовчанський міжрайагропостач» права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24 жовтня 2024 , посвідченим приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Слюніним О.М., зареєстрований в реєстрі за №1006, щодо земельної ділянки площею 5,1801 га, кадастровий номер 6321683600:04:001:0167, розташованої на території на території Іванівської сільської ради Чугуївського району (раніше - Вовчанського району) Харківської області за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; передати ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 180 000 гривень, що внесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Вовчанський міжрайагропостач» та знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА у Харківській області; судові витрати покласти на відповідачів.
Позовна заява обґрунтована тим, що 8 жовтня 2024 між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вовчанський міжрайагропостач» укладено Договір оренди землі за № 209. Відповідно до п. 1 Договору - Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів, на території Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області та належить Орендодавцеві на праві власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав, номер запису про право власності 36233289 від 06.04.2020, кадастровий номер земельної ділянки 6321683600:04:001:0167. Умовами п.4 Договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Згідно п.31 Договору Орендар має переважне право на поновлення договору оренди та придбання орендної ділянку у власність у разі її продажу орендодавцем. 
Крім того, позивач вказує, що на підставі укладеного Договору 22.10.2024 був відкритий розділ та розпочата реєстрація (речового права) прав оренди за ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було прийнято 25.10.2024 реєстратором Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Медвєдєвою Зінаїдою Олексіївною. 
Також позивав зазначив, що в період проведення вказаної реєстрації, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов п.1 якого Продавець передав, а Покупець прийняв у власність земельну ділянку (кадастровий номер 6321683600:04:001:0167), що знаходиться на території Іванівської сільської ради Чугуївського району (раніше - Вовчанського району) Харківської області, складом зі угідь рілля, загальною площею 5,1801га. Згідно п.2 Договору купівлі-продажу - продаж вчиняється за ціною 180 000 (сто вісімдесят тисяч гривень) 00 копійок у безготівковій формі та які «Покупець» перерахував з власного рахунку на рахунок «Продавця» повністю, ще до підписання цього договору. 
За таких обставин позивач стверджує, що ОСОБА_2 , як колишній власник та Орендодавець, не повідомив Позивача, як Орендаря, про намір відчужити передану в оренду земельну ділянку, не з`ясував у Орендаря щодо наявності у нього наміру придбати цю земельну ділянку, за відповідною сумою грошових коштів, чим порушив право Орендаря на переважне придбання земельної ділянки у власність. У зв`язку з цим Позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 06.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження в цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вовчанський міжрайагропостач» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . 
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 12.05.2025 задоволено заяву представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Вовчанський міжрайагропостач» Харченка Костянтина Сергійовича про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження земельної ділянки площею 5,1801га, кадастровий номер 6321683600:04:001:0167, розташованої на території Іванівської сільської ради Чугуївського району (раніше-Вовчанського району) Харківської області за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - до закінчення розгляду справи по суті і набранням остаточним судовим рішенням законної сили.
08.07.2025 представником відповідача  ОСОБА_1 – адвокатом Селецькою О.В. подано відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вовчанський міжрайагропостач» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про переведення прав та обов`язків покупця. Так, у відзиві представник відповідача зазначила, що 12.11.2019 між ОСОБА_2 (Орендодавцем), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сантагро», код ЄДРПОУ 00707490 було укладено Договір оренди землі №108 предметом якого являється строкове платне користування земельною ділянкою кадастровий номер 6321683600:04:001:0167, площею 5,1801 га ріллі, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в межах населених пунктів, на території Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області. Договір укладено строком до 31.12.2026 , про що зазначено в п.п. 2, 7 Договору оренди від 12.11.2019 . Згідно умов п. 19 Договору оренди від 12.11.2019 , «Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у момент реєстрації права оренди земельної ділянки». 06.04.2020 о 15:23:21 державним реєстратором Пашук В.В. Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, було прийнято рішення про державну реєстрацію речового права оренди землі за ТОВ «Сантагро», за індексним номером: 51945333, та внесено запис про інше речове право оренди за №36233330, про що видано Витяг з Державного реєстру речових прав від 10.04.2020 за №206581531. У сторін за Договором оренди землі від 12.11.2019, починаючи з 12.11.2019 - Орендодавця ( ОСОБА_2 ) та Орендаря (ТОВ «Сантагро») виникли права і обов`язки зобов`язального характеру, в тому числі щодо передачі Орендарю земельної ділянки за цим Договором у зв`язку з його підписанням сторонами. В той час, як речове право оренди виникло у ТОВ «Сантагро» виникло з 06.04.2020, і на момент укладення спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки, у встановленому законодавством порядку не припинялося. ТОВ «Сантагро», код ЄДРПОУ 00707490, засновником якого є Акціонерне товариство спрощеного типу «Інвесткомпанія», країна резиденства – Франція, перестало господарювати на орендованій земельній ділянці, орендну плату за договором оренди не сплачувало. Тому, 04.10.2024 між ОСОБА_2 (Орендодавцем) та ОСОБА_3 (Орендарем) було укладено Договір оренди землі №11, предметом якого є строкове платне користування земельною ділянкою кадастровий номер 6321683600:04:001:0167, площею 5,1801 га ріллі, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в межах населених пунктів, на території Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області. Договір укладено строком до 31.12.2034, про що зазначено в п.п. 1, 2, 8 Договору оренди від 04.10.2024. Виходячи з висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 06.03.2024 у справі №902/1207/22, у Орендаря за Договором оренди землі від 04.10.2024 - ОСОБА_3 з 04.10.2024 виникло переважне право на придбання орендованої земельної ділянки у власність, про що останньому стало відомо від Орендодавця ОСОБА_2 в момент укладання Договору оренди землі від 04.10.2024. В зв`язку з цим, Орендар за Договором оренди землі від 04.10.2024 вирішили не здійснювати реєстрацію договору оренди від 04.10.2024, оскільки особа орендодавця та нового власника збігалися. ОСОБА_4 запропонував Відповідачу-1 - ОСОБА_2 оформити право власності на земельну ділянку на свого зятя – ОСОБА_1 , про що укласти з ним договір купівлі-продажу земельної ділянки. На момент внесення відомостей державним реєстратором до Державного реєстру речових прав про речове право оренди ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» - 25.10.2024 о 17:43:51, відомості про право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 вже майже добу містилися в реєстрі речових прав, починаючи з 24.10.2024, 12:03:56.
14.07.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гірко П.А. надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач», ОСОБА_2 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Сантагро», про визнання договору оренди недійсним, в якому просить визнати недійсним з моменту укладення Договору оренди землі № 209, укладений 18.10.2024 між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ), та ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач», стягнути з відповідачів судові витрати. 
В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивач за зустрічним позовом зазначив, що 12.11.2019 між ОСОБА_2 (Орендодавцем), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сантагро», код ЄДРПОУ 00707490, було укладено Договір оренди землі №108 предметом якого є строкове платне користування земельною ділянкою кадастровий номер 6321683600:04:001:0167, площею 5,1801 га ріллі, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в межах населених пунктів, на території Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області. Договір укладено строком до 31.12.2026, про що зазначено в п.п. 2, 7 Договору оренди від 12.11.2019. За умовами п. 8 Договору оренди від 12.11.2019, орендна плата за рік і на дату укладення цього Договору сторонами узгоджена в розмірі 14247,98 грн. Згідно умов п. 19 Договору оренди від 12.11.2019, «Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у момент реєстрації права оренди земельної ділянки». 06.04.2020 о 15:23:21 державним реєстратором Пашук Вікторією Володимирівною Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, було прийнято рішення про державну реєстрацію речового права оренди землі за ТОВ «Сантагро», за індексним номером: 51945333, та внесено запис про інше речове право оренди за №36233330, про що видано Витяг з Державного реєстру речових прав від 10.04.2020 за №206581531. Сторона позивача за зустрічним позовом стверджує, що у сторін за Договором оренди землі від 12.11.2019, починаючи з 12.11.2019 - Орендодавця ( ОСОБА_2 ) та Орендаря (ТОВ «Сантагро») виникли права і обов`язки зобов`язального характеру, в тому числі щодо передачі Орендарю земельної ділянки за цим Договором у зв`язку з його підписанням сторонами. Отже речове право оренди виникло у ТОВ «Сантагро» з 06.04.2020 і на момент подання даного зустрічного позову строк дії договору оренди від 12.11.2019 не закінчився. Договір оренди землі від 12.11.2019, укладений з ТОВ «Сантагро», строк дії якого закінчується 31.12.2026, зберігає чинність для нового власника - ОСОБА_5 , який набув статусу орендодавця за цим договором. Станом на 24.10.2024 о 12:03:56 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не було відомостей про речове право оренди на спірну земельну ділянку ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач». 22.10.2024 ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» звернулося до державного реєстратора Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області із заявою за реєстраційним №63588821 про реєстрацію речового права - права оренди на земельну ділянку кадастровий номер 6321683600:04:001:0167, площею 5,1801 га. В цей час, 24.10.2024 о 12:03:56, після проведення всіх необхідних технічних процедур, що здійснюються при укладенні нотаріально посвідчених правочинів, приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Слюніним О.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за індексним номером: 75722485, та внесено запис за № 57254993 про речове право - право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером 6321683600:04:001:0167. Оскільки на час укладання Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.10.2024 , речове право оренди ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» на спірну земельну ділянку зареєстровано не було, то, в розумінні умов п. 10 Договору оренди від 18.10.2024, останній не набув чинності, та у сукупності зі змістом вимог абз.абз. 5, 6, 7 Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.10.2024 , на момент укладання договору купівлі-продажу спірного майна, права оренди на землю у ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» за Договором оренди від 18.10.2024 не виникло. 
Позивач за зустрічним позовом зазначає, що Договір оренди від 18.10.2024 укладений до закінчення строку дії іншого Договору оренди землі від 12.11.2019 — до 31.12.2026, стороною якого є позивач. А тому Договір оренди від 18.10.2024 не відповідає вимогам чинного законодавства, та є недійсним. Земельна ділянка на момент державної реєстрації договору оренди від 18.10.2024 законно перебувала у власності ОСОБА_1 та користуванні ТОВ «Сантагро», договір оренди землі від 12.11.2019 не був розірваний у встановленому законом порядку. Лише 25.10.2024 о 17:43:51 державним реєстратором Мєдвєдєвою З.О. Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, було прийнято рішення про державну реєстрацію речового права - права оренди землі ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач», за індексним номером: 75758280, та внесено запис про інше речове право оренди за №57285644, про що видано Витяг з Державного реєстру речових прав від 25.10.2024 за №401017561. Тобто на момент внесення відомостей державним реєстратором Мєдвєдєвою З.О. до Державного реєстру речових прав про речове право оренди ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» - 25.10.2024 о 17:43:51, відомості про право оренди землі ТОВ «Сантагро» вже понад 4 (чотири) роки містилося в реєстрі речових прав, починаючи з 06.04.2020, 15:23:21, а відомості про право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 вже майже добу містилося в реєстрі речових прав, починаючи з 24.10.2024 , 12:03:56.
Крім того, ОСОБА_5 вважає, що відповідачу - ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» під час укладання оспорюваного Договору оренди землі від 18.10.2024 та проведення його державної реєстрації, достеменно було відомо, що відбулась зміна власника земельної ділянки, а також про те, що існує інший, первинний орендар - ТОВ «Сантагро». Після державної реєстрації 25.10.2024 Договору оренди землі від 18.10.2024 передача земельної ділянки в 3-х денний строк, тобто до 28.10.2024 включено, від ОСОБА_1 до орендаря - ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» здійснена не була, і відповідачем жодних дій, спрямованих на отримання від орендодавця - ОСОБА_1 , орендованої земельної ділянки вчинено не було.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 15.07.2025 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Селецької Олени Віталіївни про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Слюніна Олександра Миколайовича матеріали, на підставі яких укладено та нотаріально посвідчено Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.10.2024 за реєстровим №1006, (кадастровий номер земельної ділянки 6321683600:04:001:0167, площею 5,1801 га, що знаходиться на території Іванівської сільською ради Чугуївського району (раніше Вовчанського району) Харківської області); інформацію проте, чи відображалось станом на 24.10.2024 о 12:03:56 - час внесення відомостей до Державного реєстру речових прав про право власності ОСОБА_1 на придбану ним земельну ділянку, відомості про подану 22.10.2024 о 13:40:57 ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» заяву за реєстраційним №63588821 до державного реєстратора Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про реєстрацію речового права оренди на цю земельну ділянку; витребувано від державного реєстратора Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Мєдвєдєвої Зінаїди Олексіївни матеріали, які слугували підставою для прийняття рішення від 25.10.2024 о 17:43:51 про державну реєстрацію речового права оренди землі (кадастровий номер 6321683600:04:001:0167, площею 5,1801 га, що знаходиться на території Іванівської сільською ради Чугуївського району (раніше Вовчанського району) Харківської області), за індексним номером: 75758280, та внесення запису про речове право оренди за № 57285644, про що видано Витяг з Державного реєстру речових прав від 25.10.2024 за №401017561; інформацію про те, чи відображались станом на 25.10.2024 о 17:43:51 - час внесення відомостей до Державного реєстру речових прав про право оренди ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» (на земельну ділянку кадастровий номер 6321683600:04:001:0167, площею 5,1801 га, що знаходиться на території Іванівської сільською ради Чугуївського району (раніше Вовчанського району) Харківської області) відомості про вже зареєстроване 24.10.2024 о 12:03:56 право власності ОСОБА_1 , на дану земельну ділянку.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 23.02.2026 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 про залучення в якості третьої особи товариства з обмеженою відповідальність «Сантагро» та клопотання приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Слюніна Олександра Миколайовича про залучення його в якості третьої особи, ухвалено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Сторонами та третіми особами реалізовано право на подання відзиву, відповіді на відзив та письмових пояснень по суті позовних заяв (первісної та зустрічної).
Так, від представника третьої особи за зустрічним позовом ТОВ «Сантагро» 23.03.2026 надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що на момент укладання спірних правочинів як за первісним позовом, так і за зустрічним у ТОВ «Сантагро» не було жодних прав на спірну земельну ділянку, в зв`язку із чим просили розглянути справу за їх відсутності та ухвалити обґрунтоване та законне рішення.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 14.05.2026 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом – адвокат Харченко К.С. доводи первісного позову повністю підтримав та наполягав на його задоволенні. Проти задоволення зустрічного позову заперечував.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Селецька О.В. в судовому засіданні підтримала викладені у відзиві на первісний позов доводи та заперечення, просила суд залишити первісний позов без задоволення та в повному обсязі задовольнити зустрічний позов.
Відповідач ОСОБА_2 на судове засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи неодноразово сповіщався своєчасно та належним чином, в тому числі - викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на первісний позов не надав, клопотань про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду також не подавав. 
Третя особа за первісним позовом – приватний нотаріус Чугуївського РНО Слюнін О.М. в судовому засіданні проти задоволення як первісного, так і зустрічного позову заперечував та надав наступні пояснення.
Так, приватний нотаріус Слюнін О.М. вказував, що станом на час укладення договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки ним особисто було двічі перевірено наявність у державному реєстрі будь-яких перепон до вчинення вказаного правочину та подальшої реєстраційної дії – реєстрації права власності за новим власником, і на той момент жодних нерозглянутих заяв, незакритих розділів, відомостей про наявність обтяжень, зареєстрованого права оренди, він в державному реєстрі не бачив, тому й провів укладення договору купівлі-продажу та подальшу реєстрацію права за покупцем – ОСОБА_1 . Пояснити, яким чином під час укладення вказаного договору він не побачив проведену державним реєстратором Мєдвєдєвою З.О. реєстрацію заяви від 22.10.2025 щодо реєстрації права оренди позивача за первісним позовом – ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач», - він не може, оскільки не є адміністратором вказаного Реєстру. При цьому висловив припущення, що могли мати місце маніпуляції при вчиненні реєстраційних дій із записами в реєстрі. 
Наполягав на тому, що ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» обрав неналежний спосіб захисту своїх прав та мав би оскаржувати договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та у випадку його розірвання чи визнання недійсним, - реалізовувати своє право оренди. 
З приводу зустрічного позову вказував, що він також не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не є стороною оскаржуваного ним правочину й на момент його укладення не мав жодних прав щодо спірної земельної ділянки.
З урахуванням наведеного, просив суд відмовити у задоволенні як первісного, так і зустрічного позовів повному обсязі.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, ознайомившись із поданими заявами по суті позову, вивчивши матеріали справи, встановив обставини та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами.
До суду в якості доказів позивачем за первісним позовом надано копії наступних документів:
-Державного акту про право приватної власності на землю серія Р2 №745025, виданого ОСОБА_2 на підставі Розпорядження Вовчанської райдержадміністрації від 09.12.2002 №276 (а.с. 6,7);
-Договору оренди землі №209 від 18.10.2024, за яким ОСОБА_2 передав у строкове платне користування на строк до 31.12.2072 належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 5,1801 га кадастровий номер 6321683600:04:001:0167 (а.с. 8-11);
-Витягу з державного реєстру речових прав від 25.10.2024 №401017561 (а.с. 11);
-Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.10.2024, за яким ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняв у власність земельну ділянку зі складом угідь- рілля, загальною площею – 5,1801 га (кадастровий номер 6321683600:04:001:0167), що знаходиться на території Іванівської сільської ради Чугуївського (раніше – Вовчанського) району Харківської області. Згідно п.2 вказаного договору, продаж земельної ділянки відбувся за ціною 180000,00 грн у безготівковій формі. З пункту 4 вказаного договору вбачається, що продавець свідчить, що (крім іншого) до моменту укладення цього договору земельна ділянка нікому іншому не продана, не подарована, не передана як внесок до статутного фонду юридичних осіб, іншим способом не відчужена, не заставлена, під забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо цього нерухомого майна, а також прав у третіх осіб (в тому числі за договорами оренди, найму чи шлюбним контрактом) як в межах так і за межами України немає (а.с. 12-14);
-Платіжної інструкції (безготівковий переказ в національній валюті) №2 від 07.04.2025 з внесення ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» на депозитний рахунок ТУ ДСА в Харківській області 180000,00 грн (а.с. 17);
-Додаткової угоди до договору оренди землі №108 від 12.11.2019, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Сантагро», якої у вказаний договір сторони внесли зміни до п.7 Договору оренди, та погодили, що строк дії вказаного договору – до 29.02.2024 (а.с. 172);
-Витягу з державного реєстру речових прав від 22.10.2024 №400330404 щодо спірної земельної ділянки (а.с. 173).
Відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним) до суду подано наступні письмові докази:
-Копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10.04.2020 №206581331, з якого вбачається зареєстроване право оренди спірної земельної ділянки за ТОВ «Сантагро», на підставі договору оренди від 12.11.2019, строком дії – до 31.12.2026 (а.с. 60);
-Копію витягу з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.07.2025 щодо ТОВ «Сантагро» (а.с. 61-64);
-Копію договору оренди землі №11 від 04.10.2024, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо спірної земельної ділянки на строк – до 31.12.2034 (а.с. 65-66);
-Копію договору оренди спірної земельної ділянки № 108 від 12.11.2019, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Сантагро» (а.с. 67);
-Копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0202610026 від 24.10.2024, якою підтверджується факт здійснення ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 платежу за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24.10.2026 на суму 180000,00 грн (а.с. 117);
-Копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.05.2025 №426241829 щодо спірної земельної ділянки (а.с. 118);
-Копію відповіді на адвокатський запит від 16.07.2025, наданої представнику відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 – адвокату Селецькій О.В. за підписом державного реєстратора Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Мєдвєдєвої З.О. та додатків до неї (а.с.145-147).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню , у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з наступних підстав.
Правовідносини, пов`язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією регулювалися ЗК України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 № 868.
Згідно з ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо із актів цивільного законодавства. У випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
За змістом частин першої та другої статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, а також врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.
Частиною третьою цієї статті передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
У постанові від 06 березня 2024, ухваленій за наслідками вирішення по суті справи № 902/1207/22, Велика Палата Верховного Суду врахувала, що Законом № 340-IX «Про оренду землі», який у відповідній частині набрав чинності 16 січня 2020 , частину першу статті 19 Закону № 161-XIV доповнено двома реченнями такого змісту: «Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права». Цим же Законом абзац третій частини першої статті 15 Закону № 161-XIV викладено в такій редакції: «дата укладення та строк дії договору оренди». Тобто із 16 січня 2020, крім строку дії договору оренди землі, до істотних умов цього правочину належить також дата його укладення.
З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду виснувала, що сторони договору оренди землі не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить імперативним нормам абзацу третього частини першої статті 15 та другого речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV у редакції Закону № 340-IX, зокрема на власний розсуд встановити інші правила визначення дати початку перебігу строку дії цього правочину або не зазначати дати його укладення. У протилежному випадку умови договору оренди землі, що не відповідають зазначеним імперативним нормам Закону № 161-XIV, не створюють для сторін такого правочину тих наслідків, на які вони спрямовувались.
Відповідно Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 березня 2024 у справі № 902/1207/22 зробила висновки щодо застосування в контексті спірних правовідносин статей 13, 17, 15 та 19 Закону № 161-XIV у редакції Закону № 340-IX, а також статей 3, 6, 627, 638, 640 ЦК України у відповідній редакції.
Натомість за обставинами справи, що розглядається, на момент підписання договору оренди землі від 12.11.2019 діяв Закон України «Про оренду землі» в редакції, чинній станом на 21.10.2019, яким питання строку дії договору оренди землі врегульовано інакше, аніж до відповідних законодавчих змін, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст. 6), об`єкт за договором оренди землі вважався переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст. 17), то доводи відповідача (відповідно, - позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 про застосування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 06.03.2024 у справі №902/1207/22 до договору оренди землі № 108, укладеного 12.11.2019 між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сантагро», є помилковими.
Частиною першою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно із частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантагро» належно виконувало свої обов`язки за договором оренди землі № 108, укладеного 12.11.2019 з ОСОБА_2 .
Більш того, у поясненнях наданих до суду представник третьої особи – ТОВ «Сантагро» - Сокирка І.В. вказував, що в середині лютого 2024 ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Сантагро» із проханням припинити відносини за вказаним договором оренди, в зв`язку із тим що має намір передати спірну земельну ділянку ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач», в зв`язку із чим між ними 29.02.2024 укладено додаткову угоду, якою змінено строк дії договору, визначено його як 29.02.2024. представник третьої особи в письмових поясненнях вказував, що на момент укладення спірних договорів як за первісним, так і за зустрічним позовом, у ТОВ «Сантагро» не було жодних прав на спірну земельну ділянку (а.с. 176-180).
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (пункт 6 частини першої статті 3, частини друга та третя статті 13 ЦК України).
Конституційний Суд України у рішенні від 28 квітня 2021 № 2-р(ІІ)/2021 зауважив, що словосполучення «а також зловживання правом в інших формах», передбачене у частині третій статті 13 ЦК України, слід тлумачити та застосовувати не відокремлено від інших приписів права, а в їх посутньому взаємозв`язку з приписами цього кодексу, насамперед із тими, які є у його статтях 3, 12 і 13. Тому, на думку Конституційного Суду України, учасник цивільних відносин у разі потреби за допомогою відповідної консультації зможе розумно передбачити, які його дії надалі можна буде кваліфікувати як недобросовісні та такі, що порушують межі здійснення цивільних прав, зокрема у формі зловживання правом, та якими можуть бути юридичні наслідки таких дій (абзац другий пункту 3.6 мотивувальної частини рішення). Приписи частини третьої статті 13 і частини третьої статті 16 ЦК України встановлюють для учасників цивільних відносин заборону порушувати межі здійснення цивільних прав, а також дають суду можливість відмовити у захисті цивільного права в разі порушення особою вимог частин другої - п`ятої статті 13 ЦК України. Тобто у цих приписах є вказівка на юридичні наслідки дій особи, які не можна кваліфікувати як умови, підстави або міри цивільно-правової відповідальності (абзац перший пункту 8.2 мотивувальної частини рішення).
Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, сформульованим у постанові від 16 лютого 2022 у справі № 914/1954/20, суди мають враховувати принцип добросовісності - стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, в основі якої лежить принцип добросовісності, базується на римській максимі: ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці однієї сторони, за умови, що інша розумно на них покладається.
Згідно з частиною першою, другою статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Відповідно до частини першої статті 130-1 ЗК України зазначено, що переважне право купівлі земельних ділянок сільськогосподарського призначення мають такі суб`єкти: а) у першу чергу - особа, яка має спеціальний дозвіл на видобування корисних копалин загальнодержавного значення, якщо відповідно до інформації, отриманої з Державного земельного кадастру, така земельна ділянка знаходиться в межах ділянки надр, наданої такій особі у користування, крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди), що перебувають у власності особи, яка використовує земельну ділянку на праві власності, оренди, емфітевзису, суперфіцію, а також крім земельних ділянок для садівництва; б) у другу чергу - орендар земельної ділянки.
Суб`єкт переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення другої черги може реалізувати таке право у разі відсутності суб`єкта переважного права першої черги або відмови суб`єкта першої черги від реалізації такого права. Суб`єкт переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відмовитися від реалізації такого права шляхом подання нотаріусу відповідної заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. Відмова суб`єкта переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення від реалізації такого права на земельних торгах здійснюється в порядку, визначеному статтями 135-139 цього Кодексу.
У разі якщо відповідно до закону особа, зазначена у пунктах «а» і «б» цієї частини, не може набувати у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення, вона може в порядку, визначеному частиною п`ятою цієї статті, передати своє переважне право купівлі такої земельної ділянки іншій особі, яка відповідно до закону може набувати у власність таку земельну ділянку.
Переважне право купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення може бути передано його суб`єктом іншій особі, яка відповідно до закону може набути у власність таку земельну ділянку. Передача переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення здійснюється за письмовим договором між суб`єктом переважного права та особою, якій передається таке право.
Переважне право купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, передане іншій особі, підлягає державній реєстрації в порядку, передбаченому для державної реєстрації обтяжень речових прав на земельні ділянки.
Про передачу переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення особа, яка передає переважне право, зобов`язана письмово повідомити власника земельної ділянки протягом трьох робочих днів з дня державної реєстрації переходу такого права. Повідомлення здійснюється цінним листом з описом вкладень та повідомленням про вручення або особисто під розписку (частина п`ята статті 130-1 ЗК України).
Підпунтом б) пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що до 1 січня 2024 забороняється купівля-продаж або відчуження в інший спосіб на користь юридичних осіб земельних ділянок, які перебувають у приватній власності і віднесені до земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв). Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю- продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), встановленої цим підпунктом, у частині їх купівлі-продажу та відчуження в інший спосіб на користь юридичних осіб, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на користь юридичних осіб на майбутнє (у тому числі укладення попередніх договорів), є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).
Відповідно до вимог ч.2 ст.130-1 ЗК України переважне право купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення реалізується за умови, що суб`єкт переважного права сплачує ціну, за якою здійснюється продаж земельної ділянки, а в разі продажу на аукціоні (земельних торгах) якщо його пропозиція є рівною пропозиції, що є найбільшою із запропонованих учасниками аукціону (земельних торгів), а також виконує всі інші умови договору купівлі-продажу, встановлені продавцем.
У відповідності до ч.4 ст.130-1 ЗК України у разі продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення з порушенням переважного права її купівлі суб`єкт переважного права, який відповідно до цієї статті може реалізувати таке право, має право пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором купівлі-продажу повинен сплатити покупець.
Постановою ВС Касаційного цивільного суду справа № 526/2910/21, провадження № 61-8027св23 від 04.10.2023, суд зауважив, законодавством врегульовано процедуру способу захисту порушеного переважного права купівлі земельної ділянки товарного сільськогосподарського виробництва, якою передбачено пред`явлення позову про переведення прав та обов`язків покупця земельної ділянки на суб`єкта переважного права, який, зокрема, може виступати стороною договору як покупець за наявності відповідної правосуб`єктності та внесення відповідних депозитних коштів на рахунок суду. Проте позивач не скористався визначеною законом процедурою і звернувся з позовом про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, а тому обрав неналежний спосіб захисту своїх прав.
Подібні за змістом правові висновки висловлені Верховним Судом України у постанові від 31 жовтня 2012 у справі № 6-61цс12, а також Верховним Судом у постанові від 30 травня 2023 у справі № 130/3560/21, провадження № 61-9580св22.
24 жовтня 2024 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером №6321683600:04:001:0167, що знаходиться на території Іванівської сільської ради Чугуївського району (раніше - Вовчанського району) Харківської області загальною площею 5,1801 га за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі договору купівлі-продажу.
В той же час ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» вже набуло статусу орендаря земельної ділянки за кадастровим номером № 6321683600:04:001:0167, що знаходиться на території Іванівської сільської ради Чугуївського району (раніше - Вовчанського району) Харківської області загальною площею 5,1801 га за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Договору оренди від 18.10.2024.
Договір оренди земельної ділянки № 209, укладений 18.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вовчанський міжрайагропостач» та ОСОБА_2 , зареєстровано 22.10.2024, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав індексний номер 401017561 від 25.10.2024.
Вимоги про визнання протиправними та скасування запису про реєстрацію права оренди ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» відповідачами не заявлено.
Отже, судом встановлено, що позивач ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» в даних правовідносинах дійсно є суб`єктом переважного права другої черги.
За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» про переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу від 24 жовтня 2024 року, у зв`язку з порушенням переважного права на купівлю «земельної ділянки», переданої йому в оренду.
Позивачем внесена на депозитний рахунок суду сума 180 000,00 грн. згідно з платіжною інструкцією № 2 від 07 квітня 2025 року.
Доводи відповідача ОСОБА_1 та його представника не є достатніми, належними та не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
З приводу вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» та ОСОБА_2 суд вважає за доцільне зазначити таке.
За змістом статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою–третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно зі статтями 4, 5 Цивільного процесуального кодексу України та статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав судом здійснюється у спосіб, встановлений законом або договором.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 у справі № 916/143/15 зауважила, що оспорювати правочин може також особа, яка не була його стороною, але є заінтересованою особою, чиї права або законні інтереси безпосередньо порушено укладеним договором. Водночас статус заінтересованої особи повинен мати під собою матеріально-правове підґрунтя. Наявність заінтересованості не дає автоматичного права на оспорювання правочину; така особа зобов`язана довести факт порушення її прав, свобод чи інтересів внаслідок укладення оспорюваного правочину саме в момент його вчинення.
Сам по собі статус «заінтересованої особи» не дає автоматичного права на визнання правочину недійсним. Заінтересована особа повинна довести наявність законного інтересу щодо предмета спору та факт його порушення саме в момент вчинення правочину. Захисту оспорюванням договору підлягає лише той інтерес, який існував на момент укладення цього договору.
Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір оренди земельної ділянки було укладено 18 жовтня 2025 року між ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» та ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не є стороною цього правочину, та набув право власності на спірну земельну ділянку лише 25.10.2025. На момент укладення оскаржуваного договору оренди (18.10.2025) ОСОБА_2 був законним власником земельної ділянки і діяв у межах своїх повноважень щодо розпорядження власністю. 
Відповідно до сталої правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, якщо особа набуває права на майно після укладення оспорюваного договору стосовно цього ж майна, то такий договір не може порушувати її права, оскільки на момент його укладення у цієї особи ще не існувало жодних речових або зобов`язальних прав на об`єкт. Права нового власника не могли бути порушені діями попереднього власника, вчиненими до моменту переходу права власності.
Таким чином, на момент вчинення оспорюваного правочину оренди, права ОСОБА_1 не могли бути порушені, оскільки він ще не мав жодних прав на спірну земельну ділянку, а отже, він не є заінтересованою особою у розумінні статті 215 ЦК України щодо договору від 18.10.2025.
Крім того, відповідно до статті 148-1 Земельного кодексу України та статті 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм (оренду), до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни або розірвання договору оренди.
Отже, ставши власником земельної ділянки, ОСОБА_1 у силу закону замінив попереднього власника ОСОБА_2 у зобов`язальних відносинах оренди та набув статусу орендодавця. Суд звертає увагу на необхідність дотримання принципу «обачного покупця» (due diligence): купуючи нерухоме майно, новий власник повинен проявити розумну обачність та перевірити наявність обтяжень чи чинних договорів користування щодо цього майна (зокрема, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Невизнання чи незгода нового власника з договором оренди, який був законно укладений до моменту купівлі ним земельної ділянки, не є підставою для визнання такого договору недійсним. Враховуючи, що позивач за зустрічним позовом не є стороною оскаржуваного правочину, а укладенням договору оренди від 18.10.2025 не було порушено його прав чи охоронюваних законом інтересів на момент вчинення цього правочину, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не володіє процесуальним та матеріальним правом на оспорювання цього правочину. Відтак, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.
Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1-6 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Позивачем за первісним позовом заявлено вимогу про стягнення судових витрат, орієнтовно на суму 29028.00 грн., до яких віднесено судовий збір, витрати на професійну правничу допомогу та послуги адвоката тощо). У позові зазначено, що остаточний розрахунок розміру судових витрат буде надано у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того до закінчення судових дебатів у справі, представник позивача за первісним позовом також вказав, що має намір подати до суду докази на підтвердження розміру судових витрат в продовж 5 днів після ухвалення судом рішення у справі.
На підтвердження витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 3028,00 грн. та 1211,2 грн. надано платіжні інструкції №0.0.4296294589.1 від 09.04.2025 та №0.0.4355788032.1 від 09.05.20245 (а.с. 5,33).
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого ст така заява залишається без розгляду.
Таким чином суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача за первісним позовом в частині стягнення з відповідачів суми сплаченого судового збору у розмірі 4329,00 грн.
Згідно ч.7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.
Згідно ч.7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Первісну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вовчанський міжрайагропостач» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Сантагро», приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Слюнін Олександр Миколайович, про переведення прав та обов`язків покупця - задовольнити.
Перевести з ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вовчанський міжрайагропостач» (код ЄДРПОУ 00907668 Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Обозна, 11) права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24 жовтня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Слюніним О.М. за №1006 щодо земельної ділянки площею 5,1801 га, кадастровий номер 6321683600:04:001:0167, розташованої на території на території Іванівської сільської ради Чугуївського району (раніше - Вовчанського району) Харківської області за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Виплатити ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) грошові кошти в розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень, що внесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Вовчанський міжрайагропостач» та знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА у Харківській області (платіжна інструкція №2 від 07.04.2025).
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вовчанський міжрайагропостач» (код ЄДРПОУ 00907668 Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Обозна, 11) в рівних частках з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 4329,00 грн, тобто – по 2119,5 (дві тисячі сто дев`ятнадцять грн 50 коп) грн, - з кожного.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач», ОСОБА_2 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Сантагро», про визнання договору оренди недійсним - відмовити.
Судові витрати, понесені позивачем за зустрічним позовом, - залишити за ОСОБА_1 .
Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати позивача, пов`язані з правничою допомогою, на 15:00 год. 28.07.2026, в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області (адреса: Харківська обл., м. Чугуїв, пл. Соборна, 2); встановити строк до 24 липня 2026 року включно для подання позивачем за первісним позовом доказів щодо розміру понесених ним судових витрат на правничу допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. О. Золотоверха