ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/191/26	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Полівода С. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу 
за позовом: Управління комунальної власності Калуської міської ради, вул. Підвальна, буд. 20,м. Калуш,Івано-Франківська область,77300 
до відповідача: Комунальне підприємство "Калуська районна телерадіоорганізація "Незалежність" Калуської районної ради вул. Дзвонарська, буд. 5,м. Калуш,Івано-Франківська область,77300
про розірвання договору оренди 

за участю:
представника позивача Пристай Марії Володимирівни

ВСТАНОВИВ:

Управління комунальної власності Калуської міської ради звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Комунального підприємства "Калуська районна телерадіоорганізація "Незалежність" Калуської районної ради про розірвання договору оренди нежитлових приміщень № 320 від 30.07.2021 укладеного між Управлінням комунальної власності Калуської міської ради та Комунальним підприємством "Калуська районна телерадіоорганізація "Незалежність" Калуської районної ради.

Позивач обгрунтовує позовну вимогу укладенням між Управлінням комунальної власності Калуської міської ради як Орендодавцем та комунальним підриємством "Калуська районна телерадіоорганізація "Незалежність" Калуської районної ради, як Орендарем - Договору оренди нежитлових приміщень № 320, які відносяться до комунальної власності Калуської міської територіальної громади, а саме нежитлового приміщення площею 120,0 кв. м. 
Разом з тим , посилається на невиконання відповідачем умов Договору, що стосуються отримання дозволу від органу державного пожежного нагляду на введення в експлуатацію обєкту оренди та забезпечення дотримання в орендованому приміщенні правил протипожежної безпеки , страхування орендованих приміщень, укладення договору із балансоутримувачем будівлі, що на думку позивача є підставою для розірвання Договору відповідно до його пункту 6.5.Посилається на те , що умовами Договору встановлено орендну плату 1,20 грн в рік , а приміщення необхідне для потреб територіальної громади міста та ефективнішого використання.

Відповідач в свою чергу подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти її задоволення. Одночасно посилаючись на те, що пункти договору на невиконання яких вказує позивач є виконаними або перебувають у процесі виконання.Тому немає підстав для розірвання Договору.

Водночас, відповідачем подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі, в зв`язку з тим, що керівника ТРО "Незалежність" Мацієвського Володимира Ярославовича призвано до військової служби у складі Збройних Сил України під час мобілізації.
При розгляді клопотання, суд встановив відсутність правових підстав для його задоволення.
Так, пунктом 3 частини 1 статті 227 ГПК на суд покладено обов`язок зупинити провадження у справі у випадку перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Частиною 1 статті 45 ГПК встановлено, що сторонами в судовому процесі є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування. 
Згідно зі сталою практикою Верховного Суду, що відображена в п. 14 постанови Верховного Суду по справі № 926/1794/21 від 01.11.2022, імперативна вимога ст. 227 ГПК стосується фізичних осіб, які є безпосередніми учасниками процесу. Юридична особа є самостійним суб`єктом права, яка не може бути мобілізована до складу Збройних Сил України.
Перебування керівника на військовій службі не позбавляє підприємство цивільної правоздатності, як і не позбавляє Комунальне підприємство "Калуська районна телерадіоорганізація "Незалежність" призначити нового керівника, тимчасового виконувача обов`язків чи видати ордер адвокату для захисту інтересів у суді.
Водночас статтею 56 ГПК визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. 
Тобто, законом наділені широкі можливості щодо представництва юридичної особи в господарському судочинстві. Відповідачем не доведено неможливості застосування представництва іншою особою, лише вказано, що станом на дату подання відповідного клопотання зборами засновників ТРО не ухвалено рішення про призначення нового керівника.

Суд звертає увагу, на розумність строків розгляду справи судом, що є основним із принципів господарського судочинства, передбачений ст.2 ГПК України. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку; розумним вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Законом на суд не покладено обов`язку зупиняти провадження у справі з підстав, наведених у клопотанні відповідача. Таким чином, задоволення такого клопотання може слугувати причиною необґрунтованого порушення принципу розумних строків.

З огляду на викладене та беручи до уваги:- приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку; - норми частин 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника; - те, що відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а його явка не визнавалась судом обов`язковою; - те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті - спір вирішується у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, дослідивши та об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає в позов таким, що підлягає задоволенню.

Фактичні обставини у справі вказують на те, що у відповідності до п. 1.1. Положення про управління комунальної власності Калуської міської ради, Управління є виконавчим органом Калуської міської ради, їй підзвітне та підконтрольне, підпорядковане виконавчому комітету міської ради, міському голові.
30.07.2021 між Управлінням комунальної власності Калуської міської ради та Комунальним підприємством "Калуська районна телерадіоорганізація "Незалежність" Калуської районної ради укладено Договір оренди нежитлових приміщень №320, а саме нежитлове приміщення площею 120 кв.м., яке знаходиться за адресою: вул. Дзвонарська, 5, м. Калуш.
Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.
Пунктом 1.2. Договору зазначено, що приміщення передається в оренду для здійснення статутної діяльності. 
Відповідно до п. 2.1 та п.2.2 Договору оренди вступ орендаря у користування приміщенням настає після укладання цього договору та підписання сторонами акту приймання-передачі, який оформляється одночасно з передачею їх в оренду від орендодавця до орендаря.
Згідно п. 2.4. Договору повернення приміщення оформляється актом приймання-передачі приміщень.
Вступ орендаря/відповідача у користування нежитловим приміщенням підтверджується Актом приймання-передачі нежитлових приміщень від 30.07.2021.
Пунктом 3.1 Договору встановлено орендну плату в суму 1,20 грн з ПДВ в рік.
Відповідно до п. 6.1 Договору термін дії договору до 30.07.2023.
Після закінчення строку цього Договору орендар за інших рівних умов мас переважне право на продовження Договору на новий строк, який належним чином виконував свої обов`язки. Для продовження дії Договору на новий строк орендар не пізніше, як за 30 календарнихднів до закінчення терміну дії цього Договору подає письмову заяву( п.6.6)
Договір оренди Приміщень підлягає продовженню при умові, що Орендар належним чином виконував умови цього Договору, у тому числі своєчасно та в повному об`ємі сплачував орендну плату, і не пізніше, як за 30 календарних днів до закінчення терміну дії цього Договору подав письмову заяву на продовження терміну дії цього Договору (п.6.7.)
Договір оренди не підлягає продовженню у випадку необхідності використання приміщень для потреб територіальної громади міста ( п.6.8.2).
Пунктом 4.3 договору задекларовано обовязки орендарю , серед яких :
- до початку експлуатації приміщень отримати від органу державного пожежного нагляду дозвіл на введення в експлуатацію об`єкта оренди та забезпечувати дотримання в приміщенні правил протипожежної безпеки відповідно до чинного законодавства. Копію дозволу органу державного пожежного нагляду подати орендодавцеві у місячний термін з дня його отримання (п. 4.3.5);
- протягом місяця після підписання цього договору застрахувати за власні кошти на користь орендодавця орендовані приміщення не менше ніж на їх вартість, визначену незалежною оцінкою приміщень, здійснених у відповідності до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Копію страхового полісу подати Орендодавцеві (п. 4.3.7);
- проводити оплату наданих послуг з управління багатоквартирним будинком Управителю будинку в якому знаходиться орендоване приміщення в розмірі визначеному відповідно до площі орендованого приміщення згідно виставлених Управителем рахунків на оплату (п. 4.3.9).
Наявних доказів виконання зазначених обовязків орендарем , встановлених Договором , матеріали справи не містять.
Пунктом 6.4. договору визначені випадки припинення дії договору.
Зокрема, п. 6.4.3 сторонами обумовлено, що припинення дії цього Договору оренди може мати місце у разі набрання законної сили рішенням суду про дострокове розірвання договору оренди на вимогу однієї із сторін.
Пунктом 6.5 договору сторони передбачили можливість дострокового розірвання договору на вимогу однієї сторони за рішенням суду чи господарського суду в разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов`язань за цим договором та з інших підстав, передбачених чинним законодавством, в тому числі:
- орендар не виконує умов договору оренди (п. 6.5.2.);
- орендар не уклав чи відмовляється укласти договір з балансоутримувачем будівлі, в якій розташовані орендовані приміщення, про спільну експлуатацію будівлі та інженерних комунікацій цієї будівлі, а також підтримання в належному стані (п. 6.5.8).
26.02.2025 року позивач звернувся з листом за № 01-15/1-2/43 до відповідача про надання копії дозволу органу державного пожежного нагляду на введення в експлуатацію об`єкта оренди та забезпечувати дотримання в приміщенні правил протипожежної безпеки відповідного до чинного законодавства , але відповідачем не надано відповідний документ, хоча за умовами Договору копію такого дозволу останній мав надати до 30.08.2021 року.
Слід зазначити , що відповідач у відзиві фактично визнає те, що він не виконав в установлені терміни вимогу п. 4.3.5. Договору, аргументуючи тим що виконання даної умови перебуває "в процесі виконання"- у ЦНАП подано форму декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки та повідомляє, що в орендованих приміщеннях за час дії договору не сталося пожеж, а майно громади не було пошкоджене.
Водночас, 26.02.2025 орендодавець додатково звернувся з письмовим запитом до відповідача про надання страхового поліса, тобто виконання обовязку передбаченого договором, зазначеного вище , строк виконання якого сплив 30.08.2021.Належного реагування відповідача матеріали справи не містять. 
03 березня 2025 року Управління комунальної власності Калуської міської ради листом № 01-15/1-3/26 звернулося до ТОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» із запитом щодо надання інформації про укладення договіру про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: м. Калуш, вул. Дзвонарська, 5, з комунальним підприємством «Калуська районна телерадіоорганізація «Незалежність» Калуської районної ради.
Листом № 24 від 04 березня 2025 року ТОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» повідомило, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за вказаною адресою між ТОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» та комунальним підприємством «Калуська районна телерадіоорганізація «Незалежність» Калуської районної ради не укладався.

Предметом спору є розірвання договору оренди нежитлових приміщень № 320 від 30.07.2021 укладеного між Управлінням комунальної власності Калуської міської ради та Комунальним підприємством "Калуська районна телерадіоорганізація "Незалежність" Калуської районної ради.
Відповідно до ст. 11 ЦК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Внаслідок укладення договору між сторонами у відповідності з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).
Договір укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними (стаття 204 Цивільного кодексу України).
За своєю правовою природою, виходячи з його змісту, укладений між сторонами договір є договором оренди, предметом якого є комунальне майно.
Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України та за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Статтею 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності, вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції.
Законом, який регулює: правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, є Закон України Про оренду державного та комунального майна.
Пунктом 5 Постанови № 634 визначено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про не продовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.
Водночас ,частиною першою статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено підстави для відмови у продовженні договору оренди. Так, рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято: у випадках, передбачених статтею 7 цього Закону; якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю; якщо орендар, який бажає продовжити договір оренди майна в порядку, встановленому частиною другою статті 18 цього Закону, не надав звіт про оцінку об`єкта оренди у визначений цим Законом строк; якщо орендар порушував умови договору оренди та не усунув порушення, виявлені балансоутримувачем або орендодавцем у строк, визначений у приписі балансоутримувача та/або орендодавця; якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців; якщо орендар станом на дату довідки балансоутримувача, передбаченої частиною шостою статті 18 цього Закону, має заборгованість зі сплати орендної плати або не здійснив страхування об`єкта оренди, чи має заборгованість зі сплати страхових платежів. 
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України № 157-ІХ договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.
Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами, а в силу ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як вище зазначив суд, у п. 6.5.2 та п. 6.5.8 договору сторони обумовили право сторони договору розірвати його в судовому порядку у випадках якщо: орендар не виконує умов договору оренди (п. 6.5.2.); орендар не уклав чи відмовляється укласти договір з балансоутримувачем будівлі, в якій розташовані орендовані приміщення, про спільну експлуатацію будівлі та інженерних комунікацій цієї будівлі, а також підтримання в належному стані (п. 6.5.8.).
З поданих сторонами доказів суд встановив, що орендар (відповідач) не виконував покладених на нього пунктами 4.3.5 ; 4.3.7 ; 4.3.9 договору обов`язків отримання від органу державного пожежного нагляду дозволу на введення в експлуатацію об`єкта оренди та страхування за власні кошти орендованих приміщень, як і не уклав договору з балансоутримувачем будівлі, в якій розташовані орендовані приміщення, про спільну експлуатацію будівлі та інженерних комунікацій цієї будівлі, а також підтримання в належному стані, що прямо передбачено у п. 6.5.8 договору оренди, як підстава для дострокового розірвання договору оренди.
З позиції відповідача, викладеної у його відзиві на позовну заяву простежується позиція неістотності причин відповідно до яких позивач вимагає розірвати договір, оскільки за час від 2021 року у приміщенні не сталося пожеж, майно громади не було пошкоджене, орендодавець не зазнав збитків, в той же час наразі приміщення застраховане, направлено листи управителю будинку щодо укладення договору про надання послуг, а також у ЦНАП подано форму декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки.
Однак, як вище зазначив суд, за змістом ч. 2 статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", сторони можуть за власною домовленістю, укладаючи договір, визначити підстави для дострокового розірвання договору оренди державного та комунального майна, і до цих правовідносин не підлягають застосуванню положення статті 651 ЦК України щодо розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору.
Якщо сторони, керуючись принципом свободи договору, передбачили невиконання орендарем умов договору, як підставу для дострокового розірвання в судовому порядку договору оренди державного та комунального майна, то при встановленні, за наслідками розгляду справи, наявності такого порушення, суд не може відмовити у розірванні договору через те, що таке порушення договору не є істотним.
При цьому суд враховує, що частиною 6 статті 20 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар зобов`язаний застрахувати орендоване нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно на користь балансоутримувача, а єдиний майновий комплекс - на користь орендодавця згідно з Порядком передачі майна в оренду та надати підтвердження страхування. 
Відтак, обов`язок страхування орендованого майна покладено на орендаря не лише умовами договору, але й безпосередньо законом.
Також, у відповідності до ч. 2 статті 57 Кодексу цивільного захисту України, початок роботи новоутворених підприємств, початок використання суб`єктом господарювання об`єктів нерухомості (будівель, споруд, приміщень або їх частин) здійснюється суб`єктом господарювання на підставі поданої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки (далі - декларація), а для суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику - також за наявності позитивного висновку за результатами оцінки (експертизи) протипожежного стану підприємства, об`єкта чи приміщення (далі - оцінка протипожежного стану).
Саме на виконання цього положення законодавства спрямоване і положення п. 4.3.5 договору оренди щодо обов`язку орендаря до початку експлуатації приміщень отримати від органу державного пожежного нагляду дозвіл на введення в експлуатацію об`єкта оренди та подати його копію орендодавцеві у місячний строк.
Неукладення орендарем договору з балансоутримувачем будівлі, в якій розташовані орендовані приміщення, про спільну експлуатацію будівлі та інженерних комунікацій цієї будівлі, а також підтримання в належному стані свідчить про невиконання орендарем обов`язків підтримання приміщення в належному стані.

Відтак, враховуючи встановлення судом факту порушення відповідачем умов договору оренди щодо виконання обов`язків страхування об`єкта оренди, отримання від органу державного пожежного нагляду дозволу на введення в експлуатацію об`єкта оренди та подання його копії орендодавцеві, укладення договору з балансоутримувачем будівлі, в якій розташовані орендовані приміщення, про спільну експлуатацію будівлі та інженерних комунікацій цієї будівлі, а також, що такі порушення умов договору, за змістом п. 6.5.2, 6.5.8 договору визначені підставами для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку, позов є таким, що підлягає задоволенню.
Інші доводи відповідача в заперечення позову суд відхиляє. Доводи про продовження строку договору оренди на період воєнного стану не спростовують позовних вимог, оскільки підставою позову є порушення умов договору оренди, а не закінчення строку його дії.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
У пунктах 1-3 частини першої статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд надавши оцінку, як зібраним у справі доказам вцілому так і кожному зокрема приходить до висновку про задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат,пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року встановлено у розмірі 3328,00 грн.
Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі подання процесуальних документів до суду в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, розмір судового збору за подання однієї позовної вимоги немайнового характеру становить: 3328,00 грн ? 0,8 = 2662,40 грн.Позовна заява містить одну самостійну позовну вимогу немайнового характеру, а саме - розірвання договору оренди тому сплаті підлягав судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Судовий збір сплачено позивачем у розмірі 3328,00 грн, що підтверджується відповідним платіжним документом. Клопотань про повернення зайво сплаченої суми судового збору не поступило.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 123, 129, 165, 178, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
позов задовольнити.

Розірвати Договір оренди нежитлових приміщень № 320 від 30.07.2021, укладений між Управлінням комунальної власності Калуської міської ради та Комунальним підприємством "Калуська районна телерадіоорганізація "Незалежність" Калуської районної ради.

Стягнути з Комунального підприємства "Калуська районна телерадіоорганізація "Незалежність" Калуської районної ради (77300, Івано-Франківська обл , м. Калуш, вул. Дзвонарська, буд. 5, код ЄДРПОУ 20568435) на користь Управління комунальної власності Калуської міської ради (77301, Івано-Франківська область, Калуський р-н, м. Калуш, вул. Підвальна, буд. 20, код ЄДРПОУ 25668684) - 2662,40 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 08.07.2026.

Суддя С.М. Кобецька