Справа № 712/3151/26
Провадження № 2/712/2777/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2026 року          м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого - судді Пономаря В.О.,
за участю секретарів судового засідання Рясик Д.Д., Махнюк А.О.,
представника позивача Молчанович Н.О.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
прокурора Ткачук Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Черкаської міської ради як органу опіки та піклування, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участю прокурора Черкаської окружної прокуратури, про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
Виконавчий комітет Черкаської міської ради як орган опіки та піклування, діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, зазначено Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 16.06.2025 до Служби у справах дітей Черкаської міської ради (далі - Служба) надійшла інформація Черкаського РУП ГУНП у Черкаській області про звернення на лінію «102» щодо можливого порушення батьком прав та законних інтересів дитини, яка проживала разом із бабою.
17.06.2025 комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради ухвалила взяти малолітнього ОСОБА_3 на облік Служби як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків.
Того ж дня за заявою ОСОБА_1 дитину влаштовано до сім`ї патронатного вихователя, а 02.07.2025 - до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» (далі - Центр). Позивач послався на те, що сім`я перебувала під соціальним супроводом із 27.06.2025, однак відповідач не виконував його умов, не співпрацював із фахівцями, не створив належних умов для проживання дитини, не був працевлаштований та не мав стабільного доходу.
Позивач також зазначив, що 30.10.2025 відповідач звернувся до Служби із заявою про повернення дитини в сім`ю, проте не подав документів на підтвердження спроможності утримувати сина, не співпрацював із психологами Центру та не виконував їхніх рекомендацій. За твердженням позивача, станом на 27.01.2026 батько не відвідував дитину та не цікавився її життям, здоров`ям і розвитком.
Посилаючись на свідоме ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо виховання сина, позивач просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3 та передати дитину органу опіки та піклування для подальшого влаштування.
ОСОБА_1 подав відзив, у якому заперечив проти позову. Вказав, що доводи про його самоусунення від виховання та утримання сина не відповідають фактичним обставинам і не підтверджені належними доказами.
Відповідач зазначив, що з 2020 року дитина перебувала на його утриманні та утриманні його матері, оскільки мати дитини залишила сім`ю, а надалі була позбавлена батьківських прав. Через матеріальні труднощі та особливості розвитку сина у 2025 році він сам звернувся по допомогу до соціальних служб і погодився на тимчасове влаштування дитини до сім`ї патронатного вихователя, а згодом — до Центру.
За твердженням відповідача, з листопада 2025 року він проходив військову службу, а 05.06.2026 був виключений зі списків особового складу військової частини. Відповідач наполягав, що не відмовлявся від сина, має намір надалі виховувати й утримувати його, а тому просив у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.03.2026 вищезазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків десять днів з дня отримання її копії.
На виконання ухвали суду від 11.03.2026 представником позивача Молчанович Н.О. 20.03.2026 подано заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.04.2026 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.08.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті, а також задоволено клопотання представника відповідача про виклик та допит свідка.
У судовому засіданні представник позивача Молчанович Н.О. підтримала позов та просила його задовольнити. Послалася на те, що тривале перебування дитини поза сім`єю зумовлене невиконанням відповідачем рекомендацій фахівців, відсутністю належної співпраці із соціальними службами та незабезпеченням умов для повернення сина.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Вакуленко О.П. заперечили проти позову, вважаючи недоведеним свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Пояснили, що перерва в особистих відвідуваннях дитини була пов`язана з призовом відповідача на військову службу в листопаді 2025 року. За їхніми доводами, під час служби відповідач підтримував зв`язок із сином через свою матір, передавав дитині продукти та речі, а після звільнення відновив відвідування. Також зазначили, що у квартирі проведено ремонт та вжито заходів для влаштування Данила до закладу освіти, спроможного забезпечити навчання дітей з особливими освітніми потребами.
Представник третьої особи Літовкіна Л.В. у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі та поклалася на розсуд суду.
Прокурор Черкаської окружної прокуратури Ткачук Я.В. просила відмовити у задоволенні позову, вважаючи застосування такого крайнього заходу передчасним.
Заслухавши учасників справи та свідка, дослідивши письмові докази й оцінивши їх у сукупності, суд установив такі обставини.
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 2390. Батьками дитини зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Наказом Служби у справах дітей Черкаської міської ради від 18.06.2025 № 1280 малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку з невиконанням батьками батьківських обов`язків.
З листа Черкаського міського центру соціальних служб від 27.06.2025 № 842 вбачається, що дитина проживала за адресою: АДРЕСА_1 , а станом на 27.06.2025 перебувала у сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 24.06.2025 батько дитини уклав договір про здійснення соціального супроводу. Під час консультації він повідомив, що шукає роботу та поліпшує житлово-побутові умови, погодився на консультації психолога, своєчасно відповідав на телефонні дзвінки фахівця із соціальної роботи й виявляв готовність до співпраці.
Відповідно до листа Черкаського міського центру соціальних служб від 17.11.2025 № 1584 малолітній ОСОБА_3 перебував у Центрі, а сім`я — під соціальним супроводом із 27.06.2025. Станом на 17.11.2025 ОСОБА_1 нерегулярно відвідував консультації фахівця із соціальної роботи, неодноразово змінював номери телефонів, які переважно були вимкнені.
У цьому ж листі зазначено, що через відсутність сталої співпраці з боку батька, обмеження доступу фахівців до житла, уникнення комунікації та прояви агресивної поведінки позитивної динаміки досягти не вдалося, у зв`язку з чим виникли підстави для припинення соціального супроводу.
Згідно з характеристикою Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 45 «Теремок» адаптація дитини до закладу та нових умов життя проходила у важкій формі. Дитина має низький рівень розвитку активного мовлення та потребує постійної допомоги дорослого. У вихованні дитини, крім батька, брала участь баба — ОСОБА_6 . Довідкою цього закладу від 30.05.2022 № 15 також підтверджено, що мати дитини до садка не з`являлася, батьківські збори та дитячі ранки не відвідувала.
З акта обстеження житлово-побутових умов від 25.08.2022 вбачається, що батько із сином проживали у належній відповідачу двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; мати дитини з ними не проживала. Умови проживання були задовільними, однак квартира потребувала ремонту. Дитина мала окреме ліжко, письмовий стіл, шафу для особистих речей та невелику кількість іграшок. В акті зазначено, що стосунки між батьком і сином ґрунтувалися на повазі та любові, батько займався вихованням дитини й турбувався про її розвиток, а також мав намір поліпшити житлові умови.
Згідно з довідкою-характеристикою Черкаського РУП ГУНП у Черкаській області відповідач доглядав і виховував сина, готував документи для його влаштування до закладу дошкільної освіти. За місцем проживання характеризувався позитивно, скарг від сусідів щодо нього не надходило, порушень громадського порядку не зафіксовано.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 04.03.2026 у справі № 707/2479/25 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та позбавлено останню батьківських прав щодо їхнього сина ОСОБА_3 .
Відповідно до листа КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» від 30.06.2026 № 408 ОСОБА_1 регулярно відвідував сина з липня до жовтня 2025 року, не відвідував його з листопада 2025 року до травня 2026 року, а з червня 2026 року відновив відвідування. У листі також зазначено, що ОСОБА_7 радіє зустрічам із батьком і бажає проживати в його сім`ї.
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 із 12.11.2025, що підтверджується довідкою військової частини від 28.12.2025 № НОМЕР_3 . Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 05.06.2026 № 166 його звільнено у запас за сімейними обставинами як військовослужбовця, який має дитину віком до 18 років, другий із батьків якої позбавлений батьківських прав; із 05.06.2026 відповідача виключено зі списків особового складу частини.
Суд дослідив висновок виконавчого комітету Черкаської міської ради від 12.02.2026 № 2719-01-21 про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. У висновку зазначено, що батько тривалий час ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання, утримання та лікування сина, а обставин, які унеможливлювали б виконання ним цих обов`язків, комісією не встановлено. Орган опіки та піклування вважав позбавлення батьківських прав виправданим, пропорційним і таким, що відповідає інтересам дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині захист і піклування, необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Отже, батьківські права є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання. Вирішуючи спір, суд передусім має встановити та врахувати найкращі інтереси дитини з огляду на конкретні обставини справи.
У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 ЄСПЛ наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.
У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
Визначаючи найкращі інтереси дитини, необхідно враховувати два аспекти: збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, та забезпечення розвитку дитини в безпечному, спокійному й стійкому середовищі.
Також у ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно із ч. 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, забезпечення безпечних умов життя дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Під час ухвалення рішення суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї, якщо такий супровід здійснювався (частина четверта статті 164 СК України).
У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до пункту 18 цієї постанови суд у виняткових випадках, навіть за наявності доведеної винної поведінки одного з батьків, може з урахуванням її характеру, особи батька чи матері та інших конкретних обставин відмовити в позові, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини та поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
За змістом ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим або суперечить інтересам дитини. Отже, такий висновок підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами та не має наперед установленої сили.
Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У постановах від 07.02.2024 у справі № 455/307/22 та від 20.03.2024 у справі № 204/2097/22 Верховний Суд наголосив, що позбавлення батьківських прав допускається лише за наявності винної поведінки батьків і тоді, коли змінити їхню поведінку на краще неможливо. При цьому суд має оцінити всі обставини конкретної справи та особу відповідача.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який спричиняє істотні правові наслідки для батька та дитини, визначені ст. 166 СК України. Тому його застосування має бути необхідним і пропорційним установленим обставинам та найкращим інтересам дитини.
Стаття 9 Конвенції про права дитини вимагає не розлучати дитину з батьками всупереч їхньому бажанню, крім випадків, коли компетентний орган відповідно до закону встановить, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.
Надані позивачем докази підтверджують окремі випадки неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків і труднощі у співпраці із соціальними службами, однак у сукупності не доводять його свідомого, стійкого та остаточного самоусунення від виховання сина.
Суд ураховує, що до влаштування дитини до Центру відповідач проживав із сином та брав участь у його вихованні, з липня до жовтня 2025 року регулярно відвідував дитину, а період відсутності особистих відвідувань із листопада 2025 року до травня 2026 року збігається з проходженням ним військової служби. Після звільнення відповідач відновив відвідування, а дитина, за інформацією Центру, радіє зустрічам із батьком і бажає проживати в його сім`ї.
Водночас самого факту неналежного виконання окремих батьківських обов`язків недостатньо для застосування крайнього заходу. Необхідно встановити свідоме й винне ухилення батька, неможливість зміни його поведінки та те, що збереження правового зв`язку з ним суперечить найкращим інтересам дитини або створює реальну загрозу її благополуччю.
Оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, суд не встановив достатніх підстав для такого висновку.
Матеріали справи не містять переконливих доказів того, що ОСОБА_1 остаточно і свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Хоча його поведінка в окремі періоди не відповідала належному виконанню цих обов`язків, подальше відновлення контактів із сином та вжиття заходів для поліпшення житлових і освітніх умов не дають підстав вважати зміну поведінки відповідача неможливою.
Відсутність відомостей про притягнення відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності сама по собі не спростовує можливості ухилення від батьківських обов`язків. Разом із тим у сукупності з іншими встановленими обставинами матеріали справи не підтверджують тривалого свідомого нехтування відповідачем правами та потребами дитини.
Суд ураховує, що соціальний супровід сім`ї здійснювався з 27.06.2025 і був припинений через відсутність сталої позитивної динаміки. Водночас висновок органу опіки та піклування складено 12.02.2026, тобто під час проходження відповідачем військової служби, і він не містить оцінки обставин, що виникли після звільнення відповідача: поновлення відвідувань, ставлення дитини до зустрічей із батьком та заявлених заходів щодо поліпшення умов проживання й навчання.
Скрутне матеріальне становище відповідача саме по собі не є достатньою підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішальним є не рівень доходу батька, а доведеність винного ухилення від виконання обов`язків та необхідність такого заходу для захисту дитини.
За таких обставин суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, оскільки цей висновок не враховує істотних змін у поведінці відповідача та його взаєминах із дитиною після лютого 2026 року, а тому не є достатнім для застосування крайнього заходу.
Такий підхід узгоджується з висновками Верховного Суду про те, що заперечення проти позову саме по собі не доводить належного інтересу до дитини, однак поведінка відповідача має оцінюватися в сукупності з його фактичними діями до та після звернення до суду.
У постанові від 06.03.2024 у справі № 150/137/23 Верховний Суд також наголосив, що в справах щодо дітей першочергове значення мають їхні найкращі інтереси, оцінка яких потребує встановлення справедливого балансу між усіма істотними обставинами.
У цій справі суд виходить із того, що найкращим інтересам дитини відповідає збереження сімейних зв`язків, якщо не встановлено небезпечності або явної непридатності таких зв`язків для дитини.
З огляду на наявні докази суд дійшов висновку, що збереження правового зв`язку між батьком і сином, за умови належного контролю органу опіки та піклування за виконанням відповідачем батьківських обов`язків, більше відповідає найкращим інтересам малолітнього ОСОБА_3 , ніж негайне застосування крайнього заходу.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. У рішенні від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» ЄСПЛ зазначив, що розрив сімейних зв`язків позбавляє дитину її коріння, тому відповідний захід може бути виправданий лише за виняткових обставин.
Таких виняткових обставин у цій справі суд не встановив. 
Отже, позивач не довів наявності передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. Застосування такого заходу за встановлених обставин було б передчасним і непропорційним. Тому в задоволенні позову потрібно відмовити.
Керуючись ст. 7, 9, 11-13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Виконавчого комітету Черкаської міської ради як органу опіки та піклування, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про позбавлення батьківських прав - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 18.08.2026.
Учасники справи:
Позивач: Виконавчий комітет Черкаської міської ради як орган опіки та піклування, ЄДРПОУ 04061547, адреса: вул. Благовісна, 170, м. Черкаси.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ЄДРПОУ 05387096, адреса: вул. Небесної Сотні, 3, м. Черкаси.
Прокурор: Черкаська окружна прокуратура, адреса: вул. Богдана Хмельницького, 60, м. Черкаси.

Суддя В.О. Пономар