Справа № 195/957/26
Провадження №3/195/386/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.06.2026 року с-ще Томаківка 
Дніпропетровської області 
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Колодіної Л.В., 
при секретарі Левкович Н.М., 
за участі особи, відносно якої складено протокол, - громадянина ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області адміністративний матеріал, який надійшов з військової частини НОМЕР_1 МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ, про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, сержанта резерву 318 запасної роти в/ч НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , 
за ст. 172-11 ч.3 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
23 червня 2026 року о 05:00 було виявлено відсутність сержанта ОСОБА_1 на території пункту тимчасової дислокації 5 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 . Після самовільного залишення місця служби сержант ОСОБА_1 підтримував телефонний зв`язок, та під час телефонної розмови він повідомив, що прямує до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження військової служби.
Близько 16:00 години 23.06.2026 року представник ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що сержант ОСОБА_1 у ході проведених із ним бесід усвідомив неправомірність та помилковість своїх дій і висловив намір повернутися з м. Дніпро до місця проходження служби, про що військова частина не заперечувала.
Орієнтовно о 22:00 годині 23.06.2026 року сержант ОСОБА_1 повернувся до місця тимчасової дислокації 5 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 .
Тобто, сержант ОСОБА_1 безпідставно, без поважних причин перебував поза межами військової частини НОМЕР_1 з 05:00 23.06.2026 по 22:00 23.06.2026, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 172-11 КУпАП.
Допитаний в судовому засіданні військовослужбовець ОСОБА_1 провину не визнав та пояснив суду, що 22.06.26 року зателефонував на гарячу лінію МОУ та поскаржився на протиправні дії відносно нього, на що йому порадили звернутися до ВСП. Оскільки зв`язок із командуванням був відсутній, то він попередив медика роти, який заїжджав до них, про необхідність виїзду до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Останній сказав, що попередив командира і він може робити що захоче. Після чого він на автобусі поїхав до м.Дніпра. Вже в дорозі йому зателефонував ОСОБА_2 та попросив повернутися. Прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_4 , його вислухали, сказали, що його проблеми вже вирішені, та сказали повертатися до військової частини. Він самостійно повернувся до військової частини. Крім того, військовослужбовець ОСОБА_1 суду пояснив, що має проблеми зі здоров`ям, т.я. був двічі прооперований, на цей час виникла необхідність викачувати рідину з колінного суглоба. Крім того військовослужбовець пояснив, що їх погано годували: давали на тиждень 2 батона хліба, 2 пакета молока, 2 кг картоплі на 6-7 осіб. Балон із газом в них забрали, і вони готували їжу на дровах. Крім того, було багато протиправних дій. На цей час його зарахували до 5 роти, де надається належне харчування. Провину свою не визнає, т.я. вважає, що самовільно військову частину не залишав. Отримати дозвіл на виїзд до ВСП - було просто ні в кого. Іншого виходу він не мав. 
Допитаний в судовому свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що займає посаду командира другого батальйону військової частини НОМЕР_1 з психологічної підтримки персоналу та займається особами, які самовільно залишили військову частину. Так, 23 червня цього року головний сержант підрозділу виявив відсутність військовослужбовця ОСОБА_1 . По даному факту було складено довідку та рапорт. Свідок телефонував військовослужбовцю та просив повернутися. Однак той пояснив, що прямує до ВСП. Приблизно о 16 годині свідку зателефонував представник ВСП та пояснив, що військовослужбовець ОСОБА_3 знаходиться у них, він бажає повернутися на службу. В той день приблизно о 22 годині військовослужбовець повернувся до військової частині. Наступного дня останній пояснив свідку, що умови проживання не дуже хороші, також погано годують. Свідок після цього перевірив умови проживання, поспілкувався із особами, які з ним проживають. Факти, про які повідомив військовослужбовець, не підтвердилися, оскільки харчування добре. Сержант із матеріального забезпечення постійно видає м`ясо, ковбаси, консерви, крупи, макарони, картоплю. Свідок також пояснив, що дійсно військовослужбовець ОСОБА_1 обмежено придатний, він не може здійснювати штурм, не може переносити фізичне навантаження, але такі обов`язки на нього і не покладають. Крім того свідок суду пояснив, що це перша скарга подібного роду, раніше такого не було. Свідок звернув увагу суду на те, що особа не отримала належного дозволу залишати військову частину. 
Суд, заслухав в судовому засіданні громадянина ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши протокол, письмові докази, приходить наступних висновків.
Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП). 
Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 3 статті 172-11 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Факт скоєння громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-11 КУпАП, підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення А4076 № 44/2026 від 24 червня 2026 року;
- рапортами т.в.о командира 5 стрілецької роти 2 батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_4 від 23.06.2026;
- копією паспорта громадянина України, виданого на ім`я  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; 
- копією РНОКПП виданого на ім`я  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; 
- копія військового квітка на ім`я  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 
- копія із наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 ;
- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 №167 від 11.06.2026 року.
Таким чином, вищевказані документи є належними та допустимими доказами, у суду не виникає сумніву щодо доведеності вини громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-11 КУпАП. 
Окрім того, громадянин ОСОБА_1 надав суду письмові докази про стан його здоров`я, які він просить врахувати під час розгляду даної справи, а саме:
- виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4379 , видана КНП Харківської обласної ради «Обласний госпіталь ветеранів війни» від 03.10.2025 року;
- довідка військово-лікарської комісії №2025-1110-1739-3442-3, виданої КНП «Міська поліклініка №18» Харківської міської ради від 10.11.2025;
- висновок лікаря терапевта В.Полупан від 06.11.2025 року;
- виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2718, виданого військово-медичним клінічним центром Північного регіону від 08.04.2025 року;
- виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1798, видана КНП Харківської обласної ради «Обласний госпіталь ветеранів війни» від 05.05.2025 року.
З вищенаведеного слідує, що громадянин ОСОБА_1 , має ряд тяжких, хронічних захворювань, що потребують постійного медикаментозного лікування, динамічного спостереження та постійного нагляду лікарів. 
Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, згідно з якою таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.
Згідно із вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, згідно з якою таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин даної справи, враховуючи поважну причину самовільного залишення розташування військової частини, не пов`язану з наміром ухилитись від служби, враховуючи пояснення громадянина ОСОБА_1 та його стан здоров`я, суд приходить висновку про те, що вчинене громадянином ОСОБА_1 діяння лише формально містить ознаки, що характеризують певне правопорушення, яке хоча і є суспільно небезпечним з огляду на можливі негативні наслідки, але суб`єктивно не були спрямовані на вчинення та настання наслідків, правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП, суд вважає за можливе звільнити громадянина ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю і оголосити йому усне зауваження.
Крім того, на думку суду, внаслідок всіх конкретних обставин вищевказане діяння не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення.
Вищевказані обставини суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого та, як наслідок, призводить до малозначності діяння.
Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.
Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та запобігання скоєння нових правопорушень ним та іншими особами.
Беручи до уваги вищевказані обставини, оцінивши все в сукупності, суд прийшов до висновку про можливість застосувати до громадянина ОСОБА_1 ст.22 КпАП України та обмежитись усним зауваженням, яке на думку суду буде достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.
Враховуючи, що провадження у даній справі підлягає закриттю за малозначністю вчиненого правопорушення в діях громадянина ОСОБА_1 , судовий збір стягненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 9, 22, 33-35,172-11, 280, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:
громадянина  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
На підставі вимог ст. 22 КУпАП звільнити громадянина  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КупАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.
Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП - провадженням закрити.
Повний текст судового рішення (постанови) виготовлено 03.07.2026 року. 
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя:	  	Л.  В.  Колодіна