Справа № 495/4851/25
№ провадження 2/495/2112/2026
р і ш е н н я
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

21 липня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
Головуючої судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Чибукової О.В.
справа № 495/4851/25,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 30.06.2025 звернувся з позовом доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, просить суд: стягнути з відповідача на його користь заборгованість у загальному розмірі 33 795,00 грн, судові витрати у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000, 00 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 (далі – позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 4099810 (далі – Договір).
Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі – кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 15000,00 грн.
Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 45,0 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на Картковий рахунок.
Відповідно до Розділу 2, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо.
Договір передбачає, що Позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). 
Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Сторонами кредитного договору узгоджено, що Позичальник відповідає перед Кредитодавцем за зобов`язаннями, що випливають з цього договору, всіма коштами та майном, що йому належать на праві власності (у т.ч. часткової та сумісної), на які відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. 
У разі прострочення Позичальником виконання зобов`язань зі сплати заборгованості, Кредитодавець має право, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, якщо такі складались), нарахувати проценти за стандартною ставкою, визначеною цим договором, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання
У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця.
Також сторонами Договору узгоджено, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). 
Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). 
Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). 
Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. 
Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцем.
Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.
Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Усі платежі за Договором повинні здійснюватися Позичальником шляхом переказу коштів Товариству у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим Договором.
Звертає увагу, що укладаючи Договір Позичальник підтвердив, що вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення Заяви, є повною, актуальною та достовірною.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.
Зазначені умови є публічною пропозицією в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України.
26.07.2024 було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4099810.
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4099810.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4099810 від 30.12.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 33 795,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 15000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 18795,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 0,00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами – 0,00 грн; заборгованість за комісіями – 0,00 грн; інфляційні збитки – 0,00 грн; нараховані 3% річних – 0,00 грн.
На підставі вищевикладеного позивач і звернувся з позовом до суду.
23.02.2026 від відповідачки надійшов відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого просить суд відмовити у стягненні процентів як безпідставних; зменшити суму витрат на правничу допомогу, зазначаючи, що Позовні вимоги не визнає в частині нарахованих процентів та витрат на правничу допомогу.
Згідно з паспортом споживчого кредиту: строк кредитування — 30 днів; пільгова ставка — 0,01% на день; стандартна ставка 5% на день застосовується у випадку продовження строку кредитування.
Вона не здійснювала пролонгацію кредиту, не сплачувала комісію за продовження та не укладала додаткових угод.
При цьому, позивачем не надано доказів належного оформлення продовження строку кредитування.
Продовження строку є зміною істотної умови договору та потребує волевиявлення сторін.
Після 29.01.2022 зобов`язання стало простроченим, а не продовженим.
Відповідно до ст. 3, 13 ЦК України цивільні права здійснюються добросовісно та розумно. 5% на день становить 1825% річних, що є надмірним та порушує принципи розумності і справедливості (ст. 3, 13 ЦК України).
Суд має право оцінити співмірність відповідальності та відмовити у стягненні надмірних сум.
Просить суд перевірити співмірність заявлених вимог та зменшити розмір нарахованих процентів.
Період прострочення припав на початок повномасштабної агресії РФ та введення воєнного стану з 24.02.2022.
Відповідно до ст. 617 ЦК України особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо це сталося внаслідок непереборної сили.
Просить суд врахувати обставини воєнного стану при визначенні розміру відповідальності.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує витрати на правничу допомогу з урахуванням: складності справи; обсягу наданих послуг; співмірності витрат.
Справа є типовою та розглядається у спрощеному проваджені. Позивач заявляє 13 000 грн за: 2 години консультації, 3 години складання позову.
Справа є типовою, не містить складних правових питань, розглядається у спрощеному провадженні.
Вартість 3000 грн за годину складання стандартної позовної заяви є явно завищеною та неспівмірною.
25.02.2026 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого представник позивача зазначає, що згідно п. 1.1. Договору, кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит на наступних умовах: сума кредиту становить 15 000 гривень (п. 1.2.); строк кредиту 30 днів (п. 1.3.); термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 29.01.2022 (п.1.4.); проценти за користування кредитом: 45,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2.); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6.).
Пунктом 2.2. Договору врегульовано Плату за кредитом, а саме: п.2.2.1. Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. 
У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору.
п.2.2.2. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожний день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.
Пункт 2.3. Договору містить умови, на яких здійснюється пролонгація строку кредитування на пільгових або стандартних (базових) умовах, зокрема пунктом 2.3.1.1. Договору визначено порядок пролонгації на пільгових умовах, а саме: «Позичальник має право, неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі – Правила), що розміщені на веб- сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору.
Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. 
Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці нижче, з якої вбачається, що максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту становить 3.00% при продовженні строку на 3 дні; 5.00% при продовженні строку на 7 днів; 10.00% при продовженні строку на 15 днів.
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору».
Водночас, пунктом 2.3.1.2. Договору визначено порядок пролонгації на стандартних (базових) умовах, а саме: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). 
Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. 
У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6. Договору.
У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.».
Відповідно до Розрахунку заборгованості, що наданий первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» за Договором про споживчий кредит № 4099810 від 30.12.2021 Відповідачу надано кредит в сумі 15000,00 грн. (п.1.2 Договору), в період з 31.12.2021 року по 29.01.2022 року (п.1.3 та 1.4 Договору) проценти за користування кредитом нараховувались за відсотковою ставкою 0,01 % за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2 Договору), що із врахування тіла кредиту 15000 грн, становило 1,50 грн. 
Тобто за період з 31.12.2021 по 29.01.2022 загальна сума відсотків становить (1,50 *30=45,00) 45,00 грн.
Оскільки відповідач не вчинив дій передбачених для пролонгації строку кредитування на пільгових умовах, то відбулася пролонгація строку кредитування на стандартних (базових) умовах на 60 днів прямо передбачена умовами кредитного договору, з яким ознайомився і погодився відповідач.
Враховуючи вищевказане, в період з 30.01.2022 по 23.02.2022 (не більше 60 днів за п.2.3.1.2 Договору) проценти за користування кредитом нараховувались за відсотковою ставкою 5,00 % за кожен день користування кредитом (п. 1.6 Договору), що із врахування тіла кредиту 15000 грн, становило 750,00 грн.
Тобто за період з 30.01.2022 по 23.02.2022 загальна сума відсотків становить (750,00*25=18750,00) 18750,00 грн.
Отже, згідно Розрахунку заборгованості ТОВ «МІЛОАН» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 4099810 від 30.12.2021 становить 33795,00 грн. (15000,00 + 45,00 + 18750,00 = 33795,00,00 )
26.07.2024 було укладено договір факторингу № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4099810.
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4099810.
Зазначає, що позивачем, який набув право вимоги до відповідача за договором факторингу прав вимоги, не здійснювалось жодних нарахувань за Договором про споживчий кредит № 4099810 від 30.12.2021 року.
Звертає увагу на висновки Верховного Суду в постанові від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20 (провадження №61-2902св21), в якій предметом розгляду був саме захист прав споживачів та встановлення нікчемності кредитного договору, укладеного позичальником з ТОВ «Мілоан», з ідентичними до даної справи умовами кредитного договору.
У вказаній постанові Верховним Судом було виснувано таке: «У справі, що переглядається, судом установлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. 
При цьому позивач через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого відповідач надіслав позивачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору…
Аргументи касаційної скарги про безпідставне стягнення з ОСОБА_1 процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування є необґрунтованими.
Можливість стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування передбачено пунктом 2.2.3. кредитного договору, який укладено між сторонами. 
Тому суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування у розмірі 13 499,10 грн за період з 03 квітня 2020 року до 01 червня 2020 року.».
Вказаним пунктом 2.2.3. кредитного договору передбачено нарахування процентів за пролонговані періоди, як на пільгових, так і на базових умовах здійснення пролонгації.
Отже, умови щодо обох варіантів пролонгації були визнані судом дійсними, а нарахування відсотків за пролонгованими строками – правомірними.
25.02.2026 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якої відповідач зазначає, що позивач посилається на п. 2.3.1.2 Договору та зазначає, що продовження строку кредитування відбувається автоматично у разі подальшого користування кредитними коштами.
Разом з тим: строк кредиту сплив 29.01.2022; відповідач не вчиняла жодних активних дій щодо продовження строку кредитування; комісія за пролонгацію не сплачувалась; додаткові угоди не укладались.
Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін.
Продовження строку кредитування є зміною істотної умови договору, а тому не може відбуватися автоматично без волевиявлення позичальника.
Факт неповернення коштів є простроченням виконання зобов`язання, а не продовженням строку дії договору.
Після закінчення строку кредитування відповідач не отримувала нових коштів та не здійснювала жодних дій, які свідчили б про продовження користування кредитом.
Фактично з 30.01.2022 мало місце прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у разі прострочення боржник зобов`язаний сплатити суму боргу, 3% річних та інфляційні втрати.
Нарахування 5% на день після спливу строку кредитування по суті є санкцією, що не відповідає принципам розумності та добросовісності, передбаченим ст. 3, 13 ЦК України.
02.03.2026 надійшли письмові пояснення позивача, відповідно до яких зазначає Відповідач у запереченнях не спростовує доводи позивача викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, а також не подає жодних доказів, що підтверджують доводи відповідача.
Позивачем належним чином обґрунтовано та підтверджено належними доказами укладання кредитного договору, надано пояснення щодо наявного розрахунку заборгованості, а також щодо відступлення права вимоги та витрат на правничу допомогу, тому твердження відповідача, викладені у додаткових поясненнях, не заслуговують на увагу.
Щодо пролонгації строку кредитування за Договором про споживчий кредит № 4099810 від 30.12.2021.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі –Кредитодавець та/або ТОВ «МІЛОАН») та ОСОБА_1 (далі – позичальник та/або відповідач) 30.12.2021 укладено Договір про споживчий кредит №4099810 (далі -Договір) в електронній формі.
Пункт 2.3. Договору містить умови, на яких здійснюється пролонгація строку кредитування.
Згідно п.2.3.1 продовження вказаного строку в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах.
Пунктом 2.3.1.1. Договору визначено порядок пролонгації на пільгових умовах, а саме: «Позичальник має право, неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі – Правила), що розміщені на веб- сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору.
Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. 
Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці нижче, з якої вбачається, що максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту становить 3.00% при продовженні строку на 3 дні; 5.00% при продовженні строку на 7 днів; 10.00% при продовженні строку на 15 днів.
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору.».
Тобто п.2.3.1.1 Договору надає позичальнику можливість продовжити строк кредитування на пільгових умовах на випадок, якщо Позичальник неспроможний виконати грошові зобов`язання перед Товариством у встановлений Договором строк/дату або бажає продовжити строк кредитування на пільгових умовах з інших причин.
Водночас, пунктом 2.3.1.2. Договору визначено порядок пролонгації на стандартних (базових) умовах, а саме: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). 
Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. 
У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6. Договору.
У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.».
Відповідно до п. 6.10.3 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МІОЛАН» в редакції від 17.12.2021, які є невід`ємною частиною Договору згідно п.6.3 (далі – Правила) цей розділ Правил та п.2.3 індивідуальної частини Договору визначає домовленість сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної (их) обставин (и) щодо якої (их) невідомо настане вона (и) чи ні, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, і яка полягає (ють) у: а) здійснені платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п.2.3.1.1. індивідуальної частини Договору, п.6.10.1.2 цих Правил; б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п.1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2 індивідуальної частини Договору.
Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3 індивідуальної частини Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4 індивідуальної частини Договору, змінюється пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Товариством в оновленому графіку платежів, зміст та форма якого можуть відрізнятись від додатку 1 до індивідуальної частини, що розміщується Товариством в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Товариство на таке оновлення (актуалізацію) та не потребують будь-якого іншого оформлення. 
У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1.2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені графіком.
Тобто, відповідно вищевказаного пункту Правил пролонгація строку кредитування на стандартних умовах не потребує ніякого додаткового оформлення.
Відповідно до ч.1 ст. 212 Цивільного Кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
Два варіанти такої відкладальної обставини передбачено умовами Договору про споживчий кредит № 4099810 від 30.12.2021 та Правилами, які є невід`ємною частиною вказаного Договору.
Оскільки Відповідач не повернув тіло кредиту та відсотки у строк, передбачений п. 1.3 Договору та не вчинив дій, передбачених для пролонгації строку кредитування на пільгових умовах, а саме не сплатив комісію та частину заборгованості за тілом та/або відсотками, то відбулася пролонгація строку кредитування на стандартних (базових) умовах на 60 днів прямо передбачена умовами кредитного договору, з яким ознайомився і погодився відповідач.
Підписавши кредитний договір, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо пролонгації строку кредитування, що відповідає принципу свободи договору. Позивач мав можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо дійсно вважав певні умови договору несправедливими.
Натомість, позивач погодився, зі своєї сторони, на такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень, визнаючи його умови, в тому числі і щодо пролонгації строку кредитування.
Оскільки умови автопролонгації чітко вказані в договорі, а саме: термін та відсоткова ставка, та не суперечать чинному законодавству, то таке продовження строку дії договору є цілком законним, що базується на принципі свободи договору.
Просить суд звернути увагу на те, що на противагу наданим ними доказам, які підтверджують зазначені обставини та обґрунтовують заявлені позовні вимоги, відповідачем не було долучено жодного належного, допустимого та достовірного доказу на спростування розміру заборгованості.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

28 жовтня 2025 року Ухвалою судді справа прийнята до провадження, відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін.
02 червня 2026 року частково задоволено клопотання відповідача про витребування доказів по справі.
29.06.2026 витребувані докази надійшли на адресу суду.
Представник позивача, у судове засідання не з`явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві зазначив про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує наданий нею відзив та всі викладені в ньому доводи у повному обсязі. 
З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, за наявними та достатніми для розгляду справи доказами.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що дійсно 30.12.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 (далі – позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 4099810 (далі – Договір).
Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі – кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 15000,00 грн.
Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 45,0 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на Картковий рахунок.
Відповідно до Розділу 2, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо.
Договір передбачає, що Позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). 
Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. 
У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Сторонами кредитного договору узгоджено, що Позичальник відповідає перед Кредитодавцем за зобов`язаннями, що випливають з цього договору, всіма коштами та майном, що йому належать на праві власності (у т.ч. часткової та сумісної), на які відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. 
У разі прострочення Позичальником виконання зобов`язань зі сплати заборгованості, Кредитодавець має право, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, якщо такі складались), нарахувати проценти за стандартною ставкою, визначеною цим договором, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання
Відповідно до п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця.
Також сторонами Договору узгоджено, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). 
Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). 
Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). 
Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. 
Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцем.
Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.
Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Зазначені умови є публічною пропозицією в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України. 
26.07.2024 було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4099810.
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4099810.
Відповідно до розрахунку заборгованості позивача, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4099810 від 30.12.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви становить 33 795,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 15000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 18 795,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 0,00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами – 0,00 грн; заборгованість за комісіями – 0,00 грн; інфляційні збитки – 0,00 грн; нараховані 3% річних – 0,00 грн.

Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, Висновки суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Також, згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі, що вимагається приписами ст. 1055 ЦК України.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Так, судом встановлено, що кредитний договір укладений в електронному вигляді та відповідачем підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
З урахуванням вищезазначеного, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем, вищезазначений договір не міг бути укладений сторонами, суд дійшов висновку, що правочин, відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
У постановах Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 759/20374/20 (провадження № 61-4425св22), від 30 листопада 2023 року у справі № 382/1621/21 (провадження № 61-13123св23) вказано, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права».
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору.
Заміна особи в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення) права вимоги є різновидом правонаступництва.
При цьому слід ураховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора.
Аналогічний за змістом висновок зробив Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справа № 758/2555/21.
Таким чином, у даній справі відбулась виключно заміна сторони кредитора в існуючому зобов`язанні з попереднім змістом та усіма істотними умовами, правовідносини за договором продовжують існувати з попереднім змістом.
Також, Позивач надав до суду копії Договору факторингу № 26-07/24 від 26 липня 2024; акт прийому – передачі реєстру боржників; акт прийому – передачі реєстру боржників від 26.07.2024; реєстр боржників.
В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. 
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.
Враховуючи те, що факт отримання кредитних коштів ОСОБА_1 не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту у розмірі 15 000 грн підлягає задоволенню.
В своєму відзиві відповідач не погоджуючись з нарахованими відсотками зазначає, що строк кредиту сплив 29.01.2022; відповідач не вчиняла жодних активних дій щодо продовження строку кредитування; комісія за пролонгацію не сплачувалась; додаткові угоди не укладались.
Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін.
Продовження строку кредитування є зміною істотної умови договору, а тому не може відбуватися автоматично без волевиявлення позичальника.
Факт неповернення коштів є простроченням виконання зобов`язання, а не продовженням строку дії договору.
Після закінчення строку кредитування відповідач не отримувала нових коштів та не здійснювала жодних дій, які свідчили б про продовження користування кредитом.
Фактично з 30.01.2022 мало місце прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у разі прострочення боржник зобов`язаний сплатити суму боргу, 3% річних та інфляційні втрати.
Нарахування 5% на день після спливу строку кредитування по суті є санкцією, що не відповідає принципам розумності та добросовісності, передбаченим ст. 3, 13 ЦК України.
Суд не погоджується з вказаними ствердженнями відповідача з огляду на наступне.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі –Кредитодавець та/або ТОВ «МІЛОАН») та ОСОБА_1 (далі – позичальник та/або відповідач) 30.12.2021 укладено Договір про споживчий кредит №4099810 (далі -Договір) в електронній формі.
Пункт 2.3. Договору містить умови, на яких здійснюється пролонгація строку кредитування.
Згідно п.2.3.1 продовження вказаного строку в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах.
Пунктом 2.3.1.1. Договору визначено порядок пролонгації на пільгових умовах, а саме: «Позичальник має право, неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі – Правила), що розміщені на веб- сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору.
Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. 
Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту становить 3,00% при продовженні строку на 3 дні; 5,00% при продовженні строку на 7 днів; 10,00% при продовженні строку на 15 днів.
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору.
Тобто п.2.3.1.1 Договору надає позичальнику можливість продовжити строк кредитування на пільгових умовах на випадок, якщо Позичальник неспроможний виконати грошові зобов`язання перед Товариством у встановлений Договором строк/дату або бажає продовжити строк кредитування на пільгових умовах з інших причин.
Водночас, пунктом 2.3.1.2. Договору визначено порядок пролонгації на стандартних (базових) умовах, а саме: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). 
Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. 
У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6. Договору.
У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Відповідно до п. 6.10.3 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МІОЛАН» в редакції від 17.12.2021, які є невід`ємною частиною Договору згідно п.6.3 (далі – Правила) цей розділ Правил та п.2.3 індивідуальної частини Договору визначає домовленість сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної (их) обставин (и) щодо якої (их) невідомо настане вона (и) чи ні, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, і яка полягає (ють) у: а) здійснені платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п.2.3.1.1. індивідуальної частини Договору, п.6.10.1.2 цих Правил; б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п.1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2 індивідуальної частини Договору.
Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3 індивідуальної частини Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4 індивідуальної частини Договору, змінюється пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Товариством в оновленому графіку платежів, зміст та форма якого можуть відрізнятись від додатку 1 до індивідуальної частини, що розміщується Товариством в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Товариство на таке оновлення (актуалізацію) та не потребують будь-якого іншого оформлення. 
У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1.2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені графіком.
Тобто, відповідно вищевказаного пункту Правил пролонгація строку кредитування на стандартних умовах не потребує додаткового оформлення.
Відповідно до ч.1 ст. 212 Цивільного Кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
Два варіанти такої відкладальної обставини передбачено умовами Договору про споживчий кредит № 4099810 від 30.12.2021 та Правилами, які є невід`ємною частиною вказаного Договору.
Оскільки Відповідач не повернув тіло кредиту та відсотки у строк, передбачений п. 1.3 Договору та не вчинив дій, передбачених для пролонгації строку кредитування на пільгових умовах, а саме не сплатив комісію та частину заборгованості за тілом та/або відсотками, то відбулася пролонгація строку кредитування на стандартних (базових) умовах на 60 днів, що прямо передбачена умовами кредитного договору, з яким ознайомився і погодився відповідач.
Підписавши кредитний договір, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо пролонгації строку кредитування, що відповідає принципу свободи договору. 
Отже, сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. 
Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. 
Підписанням даного договору відповідач погодилася на зазначені умови. Отже, нею було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.
Позивачем обґрунтовано правові підстави нарахування процентів на підставі погодженої сторонами пролонгації дії договору.
Тобто, ТОВ «Факторинг Партнерс» довело, що в даному випадку сторонами погоджено пролонгацію строку кредитування відповідно до п. 2.3.1.2 договору на строк 60 днів і під час дії строку пролонгації договору відсотки нараховувались на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої договором.
З огляду на викладене вище, оскільки фінансова установа, правонаступником якої за договором факторингу є позивач, виконала передбачені кредитним договором умови щодо надання відповідачу кредитних коштів, а останній за укладеним договором вказані грошові кошти отримала, однак свої зобов`язання щодо їх повернення відповідно до умов договору не виконала, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, а отже вимога позивача про стягнення заборгованості за відсотками ґрунтується на вимогах закону.
Факт підписання договорів відповідачем підтверджується матеріалами справи, а саме: інформацією щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладення електронного договору товариством та заявником в ІТС та поза нею із зазначенням часу та дати таких дій.
29.06.2026 на виконання ухвали суду про витребування доказів позивач надав детальний розрахунок заборгованості про споживчий кредит, DVD-R диск.
Таким чином, позивачем надані належні та допустимі докази, що підтверджують порядок укладення Договору про споживчий кредит № 4099810 від 30.12.2021, ідентифікацію відповідача, використання нею одноразового ідентифікатора як електронного підпису, а також детальний розрахунок заборгованості із зазначенням порядку нарахування процентів та період їх застосування.
З огляду на зазначене суд не має підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунків, які беруться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 33 795, 00 грн.
З урахуванням презумпції правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України), яка не спростована відповідачем (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010), взятих на себе відповідачем зобов`язань за кредитним договором, які нею не виконувалися належним чином, та обов`язковості договору для сторін, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість в загальному розмірі 33 795, 00 грн.

Вирішення питання щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з задоволенням позовних вимог, вимоги щодо стягнення з відповідача суми судового збору на користь позивача у розмірі 2422,40 грн також підлягають задоволенню.
Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, судом встановлено наступне.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). 
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вказане кореспондується з позицією ВС, викладеною у Постанові від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18, від якої вважає за необхідне відступити Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у справі № 922/1964/21, предметом касаційного перегляду була ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначену ухвалу залишив без змін.
У зазначеній постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.
Натомість у цій постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.
Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. 
Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. 
Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Враховуючи наведені вище висновки, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від зазначених висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін - пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Як вбачається з матеріалів справи представником позивача в якості доказів понесених витрат, надане до матеріалів справи: договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024; заявка про надання юридичної допомоги № 765 від 01.05.2025; прайс - лист; витяг з акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025.
Разом з тим, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтям 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг, клопотання відповідача про зменшення стягнення вказаних витрат у розмірі зазначеному представником позивача, суд вважає, що сума заявлена до відшкодування у розмірі 13000 грн є явно надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих послуг.
На підставі вищевикладеного, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, з урахуванням критерію співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, а також задоволення позову, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 530, 549, 553, 554, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заявуТовариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
Стягнути зОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість у загальному розмірі 33 795,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 15000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 18 795,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 0,00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами – 0,00 грн; заборгованість за комісіями – 0,00 грн; інфляційні збитки – 0,00 грн; нараховані 3% річних – 0,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн; на правову допомогу у розмірі 4000 грн.
В іншій частині в задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», а саме: в частині судових витрат – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ: 42640371, адреса: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, 6 офіс 521.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений 21 липня 2026 року.
Суддя: