Єдиний унікальний номер 205/4446/26

Єдиний унікальний номер 205/4446/26
 
Провадження № 2/205/3773/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – 

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінпром Маркет» 31 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який канцелярією суду був зареєстрований 06 квітня 2026 року.
Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 07 квітня 2026 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог, встановлених п. 4 ч. 3 ст. 175, абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 09 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» направлено уточнену позовну заяву.
Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 14 квітня 2026 року позовну заяву було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 14 квітня 2026 року клопотання про витребування доказів було задоволено.
Позивач у своєму позові посилався на те, що 27 травня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит № 71233269 шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті компанії і виконанням ним певних дій, які свідчать про укладення договору, згідно з умовами якого позикодавець надав позичальникові кредит у розмірі 24 000 грн. строком на 30 днів по 25 червня 2025 року зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 0,2 % за користування кредитними коштами щоденно. 21 червня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відповідачем було укладено договір про надання коштів у кредит № 8397458, згідно з умовами якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 3 000 грн. строком на 360 днів і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,95 % за кожен день користування та комісії у розмірі 17,25 % від суми кредиту. 
16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 16/10/25, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання коштів у кредит № 71233269 від 27 травня 2025 року та за договором про надання коштів у кредит № 8397458 від 21 червня 2025 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала у повному обсязі, чим порушила умови договору, внаслідок чого станом на 16 жовтня 2025 року сума заборгованості за договором про надання коштів у кредит № 71233269 від 27 травня 2025 року становить 40 560 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 24 000 грн., заборгованості за процентами у розмірі 1 440 грн., заборгованості за комісією у розмірі 3 600 грн. та заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування у розмірі 11 520 грн., заборгованість за договором про надання коштів у кредит № 8397458 від 21 червня 2025 року складає 11 826 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 2 308 грн. 50 коп., заборгованості за комісією у розмірі 517 грн. 50 коп. та пені у розмірі 6 000 грн.
Просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання коштів у кредит № 71233269 від 27 травня 2025 року у розмірі 40 560 грн., заборгованість за договором про надання коштів у кредит № 8397458 від 21 червня 2025 року складає 11 826 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 500 грн. Представник позивача просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 у своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала в частині заборгованості за тілом кредиту за кредитними договорами. Зазначила, що через скрутне матеріальне становище вона позбавлена можливості своєчасно сплатити кредитні зобов`язання. 
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 27 травня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит № 71233269 шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті компанії і виконанням ним певних дій, які свідчать про укладення договору, згідно з умовами якого позикодавець надав позичальникові кредит у розмірі 24 000 грн. строком на 30 днів по 25 червня 2025 року зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 0,2 % за користування кредитними коштами щоденно та комісії у розмірі 15 % (а.с. 11-17).
27 травня 2025 року на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Універсал Банк», зазначений позичальником у договорі позики, кредитором було перераховано кошти у розмірі 24 000 грн. (а.с. 26), що також підтверджується відомостями банку, наданими на виконання ухвали судді від 14 квітня 2026 року про витребування доказів.
21 червня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відповідачем було укладено договір про надання коштів у кредит № 8397458, згідно з умовами якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 3 000 грн. строком на 360 днів і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,95 % за кожен день користування та комісії у розмірі 17,25 % від суми кредиту (а.с. 27-34).
21 червня 2025 року на картковий рахунок, зазначений позичальником у договорі позики та відкритий в АТ «Універсал Банк», кредитором було перераховано кошти у розмірі 3 000 грн. (а.с. 38), що також підтверджується відомостями банку, наданими на виконання ухвали судді від 14 квітня 2026 року про витребування доказів.
16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 16/10/25, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання коштів у кредит № 71233269 від 27 травня 2025 року та за договором про надання коштів у кредит № 8397458 від 21 червня 2025 року (а.с. 44-47, 50, 55-57).
Відповідач умови кредитних договорів не виконала, кредити не повернула, відсотки за користування кредитами не сплатила, внаслідок чого станом на 16 жовтня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання коштів у кредит № 71233269 від 27 травня 2025 року, як стверджує позивач, складає 40 560 грн. (а.с. 23-24), та заборгованість за договором про надання коштів у кредит № 8397458 від 21 червня 2025 року складає 11 826 грн. (а.с. 35-36).
Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом ‘65655 (а.с. 21), який зазначений у тексті договору № 71233269 від 27 травня 2025 року у розділі «Реквізити і підписи сторін» (а.с. 17), та ідентифікатор з кодом 500787 (а.с. 37), який зазначений у тексті договору № 8397458 від 21 червня 2025 року у розділі «Реквізити і підписи сторін» (а.с. 34).
Таким чином, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 були укладені договори позики на умовах фінансового кредиту.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як вбачається з наданих позивачем розрахунків розмір процентів за договором про надання коштів у кредит № 71233269 від 27 травня 2025 року нарахованих за понадстрокове користування становить 11 520 грн. (а.с. 22-24). В обґрунтування вимог в цій частині позивач посилається на п. 10.7.1 кредитного договору, яким визначено, що якщо сума кредиту, що надається позичальникові за договором, перевищує розмір однієї мінімальної зарплати, встановленої на дату укладення договору, користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2 договору, за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених ЗУ «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. 
За приписами ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до таких витрат включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії кредитодавця та супутні витрати тощо. Внаслідок чого обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (ч. 3 ст. 8 цього Закону).
Договір між його сторонами було укладено на строк з 27 травня 2025 року по 25 червня 2025 року.
Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, то після 25 червня 2025 року позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені договором про надання позики № 71233269 від 27 травня 2025 року.
Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд не приймає до уваги посилання позивача на правила надання грошових коштів у позику кредитором, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що саме ці умови з правил розуміла ОСОБА_1 , ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи договір з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого є позивач, а також те, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо можливості пролонгації та автопролонгації та можливості нарахування відсотків поза межами строку дії договору позики.
Роздруківка, долучена позивачем, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позикодавця), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
Стосовно позовних вимог в частині стягнення пені/неустойки за договором кредитної лінії № 8397458 від 21 червня 2025 року у розмірі 6 000 грн., суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.  Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Сума простроченого платежу за кредитним договором № 8397458 від 21 червня 2025 року становить 5 826 грн., яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 2 308 грн. 50 коп. та заборгованості за комісією у розмірі 517 грн. 50 коп.
Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за невиконання умов кредитного договору № 8397458 від 21 червня 2025 року, становить 873 грн. 90 коп. (5 826 грн. *15 % = 873 грн. 90 коп.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, відповідач свої зобов`язання не виконує, то позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за договором про надання позики № 71233269 від 27 травня 2025 року у розмірі 29 040 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 24 000 грн., заборгованості за процентами у розмірі 1 440 грн., заборгованості за комісією у розмірі 3 600 грн., та заборгованості за кредитним договором № 8397458 від 21 червня 2025 року у розмірі 6 699 грн. 90 коп., яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 2 308 грн. 50 коп., заборгованості за комісією у розмірі 517 грн. 50 коп. та пені у розмірі 873 грн. 90 коп. У задоволенні позовних вимог в іншій частині позивачеві слід відмовити.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано договір надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, витяг з акту № 2-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 01 жовтня 2025 року, акт приймання-передачі, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Ткаченко Ю.О. та платіжну інструкцію про сплату до акту № 2-ФП приймання наданої правничої допомоги.
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідачки, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.
Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 652 грн. 66 коп. (29 040 грн. + 6 699 грн. 90 коп.) х 2 422 грн. 40 коп. : 52 386 грн. = 1 652 грн. 66 коп.).
Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет», складає 39 392 грн. 56 коп. (29 040 грн. + 6 699 грн. 90 коп. + 2 000 грн. + 1 652 грн. 66 коп. = 39 392 грн. 56 коп.).

На підставі викладеного, керуючись п. 12 ч. 1 ст. 3, ст. 12, ч. 1 ст. 13 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. ст. 525, 526, ст. 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1048, ст. 1077 ЦК України, ст.ст. 133, 137, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 223, ст. ст. 263-265, ч. 4 ст. 268, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (ЄДРПОУ 43311346, юридична адреса: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33) заборгованість за договором про надання позики № 71233269 від 27 травня 2025 року у розмірі 29 040 (двадцять дев`ять тисяч сорок) гривень, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень, заборгованості за процентами у розмірі 1 440 (одна тисяча чотириста сорок) гривень, заборгованості за комісією у розмірі 3 600 (три тисячі шістсот) гривень, та заборгованості за кредитним договором № 8397458 від 21 червня 2025 року у розмірі 6 699 (шість тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 90 коп., яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, відсотків за користування кредитом у розмірі 2 308 (дві тисячі триста вісім) гривень 50 коп., заборгованості за комісією у розмірі 517 (п`ятсот сімнадцять) гривень 50 коп. та пені у розмірі 873 (вісімсот сімдесят три) гривень 90 коп., а також судові витрати у вигляді правничої допомоги у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень та судового збору у розмірі 1 652 (одна тисяча шістсот п`ятдесят дві) гривні 66 коп., а всього 39 392 (тридцять дев`ять тисяч триста дев`яносто дві) гривні 56 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: