П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/20132/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Окис Тетяна Олександрівна 
Суддя-доповідач: Томчук А.В. 
23 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Савицької Н.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 08 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року, ухваленого за результатами розгляду цієї справи.
Ухвалою від 08.05.2026 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про виконання судового рішення у справі № 240/20132/25.
Не погодившись із зазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити у прийнятті звіту і встановити новий строк для подання звіту.
Заявник вказує, що станом на 01.04.2026 (дату подання заяви про встановлення судового контролю) судове рішення було невиконаним, адже виплата пенсії у перерахованому розмірі не проводилась, станом на 14.05.2026 (після прийняття судом звіту) судове рішення залишається невиконаним. На думку апелянта, суд першої інстанції, прийнявши звіт про виконання рішення суду, не врахував доводів позивача, що пенсія йому виплачується у сталому розмірі 8742,28 грн, хоча її розмір після проведеного перерахунку має становити 12603,78 грн. У зв`язку із невиконанням суб`єктом владних повноважень рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/20132/25 рішення суду відповідно до його зобов`язальної частини, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржену ухвалу від 08.05.2026, відмовити у прийнятті звіту, накласти на начальника ГУ ПФУ у Житомирській області мінімальний штраф у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину суми штрафу стягнути на користь позивача, іншу половину - до Державного бюджету України, додатково встановити відповідачу новий строк для подання звіту.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, за вимогами якого просить відмовити у задоволенні такої та залишити оскаржене позивачем судове рішення - без змін. В підтвердження заявленої позиції вказав, що на виконання рішення № 240/20132/25 пенсія ОСОБА_1 станом на 01.04.2019 виплачувалася в розмірі 3179,17 грн. На виконання рішення № 240/20132/25 Головним управлінням здійснено перерахунок та нарахування пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.06.2025 за особовою справою № ХЗ75014 про розмір грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум. В результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії з 01.04.2019 становив 7868,77 грн, в тому числі: - основний розмір пенсії - 7868,77 грн.
На виконання Рішення суду № 240/20132/25 нараховано доплату станом на березень 2026 за період з 01.04.2019 по 31.03.2026 у розмірі 318209,90 грн, в тому числі минула заборгованість за період з 01.04.2019 по 17.11.2025 (до дати набрання законної сили) в сумі 297066,88 грн. та поточна заборгованість з 18.11.2025 по 31.03.2026 в сумі 21143,02 грн. Сума заборгованості за рішенням № 240/20132/25 включена до переліку реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми «Реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ). Залишок заборгованості за Рішенням № 240/20132/25 в сумі 316023,90 грн, в тому числі минула заборгованість за період з 01.04.2019 по 17.11.2025 (до дати набрання законної сили) в сумі 296862,88 грн та поточна заборгованість з 18.11.2025 по 31.03.2026 в сумі 19161,02 грн буде продовжуватись виплачуватись відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821.
З урахуванням приписів статті 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.10.2025, що ухвалене за результатами розгляду цієї справи, крім іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02 червня 2025 року за особовою справою №ХЗ75014 про розмір грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання згадуваного рішення суду позивачу перераховано пенсію та розмір такої з 01.04.2019 становив 7868,77 грн, при цьому нараховано доплату станом на березень 2026 за період з 01.04.2019 по 31.03.2026 у розмірі 318209,90 грн, в тому числі минула заборгованість за період з 01.04.2019 по 17.11.2025 (до дати набрання законної сили) в сумі 297066,88 грн та поточна заборгованість з 18.11.2025 по 31.03.2026 в сумі 21143,02 грн.
Водночас незгода позивача із тривалим невиконанням рішення суду, зумовила його звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю в порядку визначеному статтею 382-1 КАС України.
У відповідності до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами 2-4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Такі ж вимоги передбачені статтею 14 КАС України.
Згідно з частинами першою-другою статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.
Тому обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.
Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Одним із способів судового контролю за виконанням судового рішення є зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За нормами частин 1, 2 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (частина 3 статті 382-3 КАС України).
Так, на виконання вимог ухвали суду від 07.04.2026 відповідачем (боржником) 07.05.2026 подано звіт про виконання рішення суду, в якому зазначили, що до виконання рішення у справі № 240/20132/25 розмір пенсії ОСОБА_1 , обчислювався відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.03.2018 № ФА135079, за нормами чинними станом на 01.03.2018 та станом на 01.04.2019 становив 3179,17 грн, станом на 01.01.2020 становив 3661,54 грн, станом на 01.03.2024 - 7394,19 грн, на 01.03.2025 - 8014, 52 грн. 
На виконання рішення у справі № 240/20132/25 Головним управлінням здійснено перерахунок та нарахування пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.06.2025 за особовою справою № ХЗ75014 про розмір грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум. В результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії з 01.04.2019 становив 7868,77 грн, в тому числі: - основний розмір пенсії - 7868,77 грн (13336,90 * 59%).
Зазначає, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено механізм фінансування з бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік видатків на виплату ретроспективних судових рішень та перерахованих пенсій за рішенням суду, який передбачає здійсненян виплат за окремими напрямами у розрізі джерела їх виплати.
Наголошує, що пунктом 25 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" визначено механізм фінансування з бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік видатків на виплату ретроспективних судових рішень та перерахованих пенсій за рішенням суду, який передбачає здійснення виплат за окремими напрямами у розрізі джерел їх Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821.
Також зазначає, що перерахована пенсія за рішенням суду у справі № 240/20132/25, яка визначена як різниця між розміром перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним розміром відповідно до нормативно-правових актів з 01.04.2019 становить 4689,60 грн (7868,77 грн - 3179,17 грн), з 01.01.2020 - 4207,23 грн (7868,77 грн - 3661,54 грн), з 01.07.2021 - 2207,23 грн (7868,77 грн - 5661,54 грн), з 01.03.2022 - 2796,24 грн (8970,40 грн - 6174,16 грн), з 01.03.2023 - 3473,93 грн (10470,40 грн - 6996,47 грн), з 01.03.2024 - 3909,65 грн (11303,84 грн - 7394,19 грн), з 01.03.2025 - 4589,26 грн (12603,78 грн - 8014,52 грн).
Визначена відповідно до Порядку заборгованість за період з 01.04.2019 по 31.03.2026 у розмірі 318209,90 грн, в тому числі минула заборгованість за період з 01.04.2019 по 17.11.2025 (до дати набрання законної сили) в сумі 297066,88 грн. та поточна заборгованість з 18.11.2025 по 31.03.2026 в сумі 21143,02 грн. включена Головним управлінням до переліку рішень суду, за якими здійснюється виплата згідно з Порядком № 821.
Зазначає, що на виконання пункту 7 Порядку № 821 сума для виплати заборгованості за минулий час, яка виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України та за рахунок коштів Пенсійного фонду України, сформована Пенсійним фондом України та доведена до Головного управління в загальній сумі 304 грн, в тому числі 103 грн - виплачено у лютому 2026 року, 101 грн у березні 2026 року, 100 грн - у квітні 2026 року. У лютому - квітні виплачена поточна заборгованість в сумі 2859 грн.
Вказує, що залишок заборгованості за рішенням суду у ці справі становить 29762,88 грн (297066,88 грн - 304 грн), поточної заборгованості - 23670,58 грн (26529,58 грн - 2859 грн) та буде продовжуватись виплачуватись згідно з Порядком № 821 в межах встановлених бюджетних асигнувань.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень (далі Порядок №821).
Дата набрання чинності Порядком № 821 - 17.07.2025.
Порядком № 821 визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).
Так, пунктом 3 Порядку № 821 визначено, що облік нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час та перерахованих пенсій за рішенням суду ведеться в базах даних одержувачів відповідних виплат (електронних пенсійних справах/електронних справах одержувачів) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення (перерахунок) відповідних виплат та у сформованому на їх підставі переліку одержувачів виплат на виконання судових рішень (далі - перелік).
Відповідно до п. 4 вказаної Постанови, видатки на виплату нарахованих пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за рішеннями суду за минулий час (тобто за період, визначений за рішеннями суду, які набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, на виконання яких визначено зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити нарахування/перерахунок/виплату сум пенсії, доплат, надбавок тощо до пенсії, довічного грошового утримання суддям у відставці, за час, що передує даті набрання законної сили такими рішеннями суду) та перерахованих пенсій за такими рішеннями суду здійснюються за окремими напрямами, передбаченими в бюджеті Пенсійного фонду України на таку мету, за джерелами виплати відповідних сум, визначених законодавством.
Виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Згідно із п. 6 Постанови № 821 видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Враховуючи поданий звіт та додані до нього докази, суд зазначає, що пенсійним органом на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії позивача, проте відповідачем здійснена лише часткова виплата нарахованих сум відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 821 від 14.07.2025 "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень", отже рішення суду залишається невиконаним повністю.
Верховний Суд при розгляді звіту про виконання судового рішення, що стосується виплати заборгованості з пенсії (ухвала від 13.03.2025 у справі № 640/16655/21), висловив позицію про те, що не можна вважати фактично виконаною постанову Верховного Суду від 27.11.2023 у справі № 640/16655/21 шляхом здійснення виключно перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та внесення заборгованості до реєстру судових рішень, адже порядок та спосіб у який таке судове рішення мало бути виконано, встановлений у його резолютивній частині.
Отже, невиконання остаточного рішення суду з підстав відсутності коштів не є поважною причиною, за якою боржник звільняється від такого обов`язку, та відповідно не може підтверджувати фактичне виконання рішення суду.
З огляду на викладене, колегія суддів констатує, що рішення суду наразі залишається невиконаним, проте зазначене залишилося поза увагою суду першої інстанції з мотивів, що відповідачем вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду, які, на переконання суду апеляційної інстанції, не є достатніми для вжиття завершальних заходів з виконання рішення суду у цій справі.
Разом з тим, згідно з частиною 11 статті 382-3 КАС України, якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Відповідно до частини 3 статті 382-1 КАС України, встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Приписами статті 382-3 КАС України встановлено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Підстав для застосування штрафу немає, оскільки звіт судом прийнятий, а неповне виконання судового рішення обумовлене причинами, які не залежать від волевиявлення відповідача.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для доповнення резолютивної частини ухвали суду першої інстанції висновками про наявність підстав для встановлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області нового строку для подання звіту про виконання рішення суду.
Згідно з пунктом 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 травня 2026 року змінити.
Доповнити мотивувальну частину ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2026 року висновками про наявність підстав для встановлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області нового строку для подання звіту про виконання рішення суду у справі № 240/20132/25.
Доповнити резолютивну частину ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 08 травня 2026 року абзацом другим такого змісту:
"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протягом трьох місяців з дня отримання цієї постанови подати до Житомирського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у справі №240/20132/25 у повному обсязі, з відповідними підтверджуючими доказами щодо його виконання.".
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.   

Головуючий | | | Томчук А.В.
Судді | | | Драчук Т. О.    Савицька Н.В.