ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 вересня 2026 року | Справа №160/19952/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ремез К.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі № 160/19952/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

УСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2026 у справі № 160/19952/26 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № 500500/2026/000128/2 від 11.04.2026, визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2026/000296, стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці судовий збір у розмірі 3 076,27 грн.
Цим рішенням питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу не вирішено, оскільки на час його ухвалення докази на їх підтвердження до суду не надійшли.
11.09.2026 через підсистему «Електронний суд» позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань судові витрати на правову допомогу, пов`язані з розглядом справи № 160/19952/26 у Дніпропетровському окружному адміністративному суді, у сумі 10 000,00 грн.
Відповідач заперечень проти заяви та клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до суду не подав.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Оскільки заява стосується лише судових витрат, суд розглядає її без повідомлення учасників справи.
За частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивач у позовній заяві повідомив про попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу - 10 000,00 грн і заявив про подання доказів у порядку частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення у справі ухвалено 07.09.2026, докази подано 11.09.2026, тобто в межах п`ятиденного строку. Отже, заява підлягає розгляду по суті.
Відповідно до частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За пунктом 1 частини третьої статті 134 цього Кодексу для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною четвертою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн суд виходить із такого.
На їх підтвердження позивач посилається на договір про надання правової (правничої) допомоги № 01/11-25/1 від 01.11.2025, укладений з Адвокатським об`єднанням «Альянс», та подав додаткову угоду № 01-06/26 від 29.06.2026 до цього договору, протокол № 1 про виконання робіт (надання послуг) у суді першої інстанції у справі № 160/19952/26 від 11.09.2026, акти здавання-приймання наданих послуг від 31.07.2026 та від 31.08.2026, платіжні інструкції № 456686 від 05.08.2026, № 619923 від 19.08.2026 та № 123150 від 03.09.2026.
За пунктом 3 додаткової угоди № 01-06/26 від 29.06.2026 вартість послуг за надання правничої допомоги у суді першої інстанції становить 10 000,00 грн, у тому числі ПДВ 1 666,67 грн, є незмінною (фіксованою) незалежно від кількості судових засідань, витраченого часу на підготовку процесуальних документів та їх кількості. Детального опису робіт із зазначенням витраченого часу та вартості кожної послуги, як того вимагає частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду не подано.
Суд також зауважує, що в пункті 1 додаткової угоди № 01-06/26 від 29.06.2026 відповідачем у справі, в якій надається правнича допомога, зазначено Тернопільську митницю (код ЄДРПОУ 43985576), тоді як відповідачем у цій справі є Одеська митниця (код ЄДРПОУ 44005631), а в самій заяві позивач посилається на іншу додаткову угоду - № 14-05/25 від 14.05.2025 до договору про надання правової допомоги № 08/02-19/1 від 08.02.2019, яка до суду не подана. Акти здавання-приймання від 31.07.2026 та від 31.08.2026 підтверджують загальний розмір щомісячного гонорару за договором № 01/11-25/1 від 01.11.2025 без виокремлення послуг, наданих у цій справі, а платіжні інструкції - перерахування коштів за цим договором загалом. Відповідно до пункту 3 протоколу № 1 від 11.09.2026 вартість послуг у цій справі врахована та включена в загальний розмір вартості послуг за актами здавання-приймання у відповідних періодах. Водночас протокол № 1 від 11.09.2026 прямо стосується справи № 160/19952/26, а предмет правничої допомоги, визначений у додатковій угоді, рішення про коригування митної вартості товарів № 500500/2026/000128/2 від 11.04.2026 та картка відмови № UA500500/2026/000296 - збігається з предметом цього спору, тому сам факт надання позивачу правничої допомоги у цій справі суд уважає підтвердженим.
Відповідач клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не заявляв, тому підстав для їх зменшення за частиною шостою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України немає. Водночас за пунктами 1, 2 частини дев`ятої статті 139 цього Кодексу при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд самостійно враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, судові засідання не проводилися. Представником позивача, крім позовної заяви, підготовлено заяву про усунення недоліків позовної заяви та відповідь на відзив. Категорія спору є усталеною, правова позиція Верховного Суду сформованою, а позовна заява за змістом є типовою для цієї категорії. З огляду на це, а також на те, що вартість послуг визначена фіксованою сумою без розподілу за видами робіт, а подані документи не дають змоги співвіднести сплачені за договором кошти з роботами, виконаними саме у цій справі, суд уважає обґрунтованим і пропорційним до предмета спору розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн, а в решті цієї вимоги - відмовляє.
За таких обставин заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 134, 139, 241-246, 250, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» про ухвалення додаткового рішення у справі № 160/19952/26 - задовольнити частково.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» (49000, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, 40, код ЄДРПОУ 30487219) за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Івана і Юрія Лип, 21А, код ЄДРПОУ 44005631) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. 
У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез