Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/4203/26
Номер провадження2/711/2624/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
23 квітня 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», через підсистему «Електронний суд», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 399,76 грн та витрати на сплату судового збору (вхідний №17594, а.с.1-4).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ОСОБА_1 шляхом укладання заяви про приєднання до публічного договору про споживчий кредит (публічна пропозиція) стандарт продукту «Розстрочка NovaPay» приєднався до встановлених товариством з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит» умов публічного договору про споживчий кредит, які разом із заявою про приєднання №196626 від 20 серпня 2024 року становлять кредитний договір між ТОВ «НоваПей Кредит» та ним як позичальником.
Також позивач у мотивувальній частині позову зазначає про те, що заяву про приєднання до умов договору підписано відповідачем як позичальником в електронній формі шляхом використання електронного підпису ОТР-паролем. Підписанням означеної заяви відповідач підтвердив, що на момент укладання договору він ознайомився з повним текстом договору, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами договору та зобов`язується їх виконувати.
12.11.2025 між ТОВ «НоваПей Кредит» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12112025, у відповідності до умов якого ТОВ «НоваПей Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «НоваПей Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників від 12.11.2025 до договору факторингу № 12112025 від 12.11.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 399,76 грн, з яких: 19 999,76 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2100 грн - сума заборгованості за комісією за надання кредиту, та 300 грн - cума заборгованості за штрафом. 
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №196626 від 20.08.2024 у розмірі 22 399,76 грн, а також судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 09 год 30 хв 17 липня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.56-57). 
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету як безпосередньо позивача, так і його ОСОБА_2 , що були отримані цими учасниками справи 09 червня 2026 року (а.с.60 зворот, 61 зворот). Водночас представник позивача ОСОБА_2 у прохальній частині позовної заяви (вих.№011040671), виявив волю на розгляд означеної справи без участі представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.3 зворот-4). 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання 17 липня 2026 року о 09 год 30 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи).
У зв`язку з цим, 17 липня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 20 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «НоваПей Кредит» із заявою про приєднання до умов публічного договору про споживчий кредит (публічна пропозиція) стандарт продукту «Розстрочка NovaPay» №196626 (далі – Кредитний договір), згідно п.1.2 якої шляхом укладення заяви про приєднання до публічного договору про споживчий кредит (публічна пропозиція), позичальник приєднався до встановлених ТОВ «НоваПей Кредит» умов публічного договору про споживчий кредит стандарт продукту «Розстрочка NovaPay», що розміщений на веб-сайті кредитодавця.
Пунктами 2.1 – 2.15 Кредитного договору передбачено, що загальний розмір кредиту становить 20000 грн.
Тип кредиту: кредит.
Тип процентної ставки: фіксована.
Розмір процентної ставки за користування кредитом: 0,00001% річних.
Розмір денної процентної ставки та її розрахунок: 0,1141% = (2100/20000)/92 х 100%).
Комісія за надання фінансового інструменту (кредиту): 3,5% в місяць (42% в рік).
Комісія, що нараховується за договором є платою за надання фінансового інструменту (кредиту). Розрахунок комісії здійснюється за весь строк користування кредитом, в дату видачі кредиту від загального розміру кредиту. Нарахування та сплата комісії здійснюється рівномірно, щомісяця 25 числі місяця, починаючи з наступного місяця за місяцем, в якому наданий кредит (розрахункова дата), протягом строку користування кредитом згідно графіку платежів. У випадку дострокового погашення кредиту, комісія за погашені періоди, коли фактично позичальник не користується кредитом, не нараховується та не сплачується.
Загальні витрати за кредитом: 2100 грн.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 82,06% річних.
Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника: 22100 грн.
Обчислення денної процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущенні, що: договір залишається дійсним протягом погодженого строку та те, що кредитодавець і позичальник виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені договором.
Цільове призначення кредиту: споживчі потреби.
Строк користування кредитом: 3 місяці.
Дата надання кредиту: 20 серпня 2024 року.
Дата повернення кредиту: 20 листопада 2024 року.
Пунктом 2.18 Кредитного договору обумовлено, що кредит видається позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на платіжний рахунок позичальника, відкритий у ТОВ «НоваПей», використовуючи реквізити платіжної картки, емітованої до цього рахунку. 
Пунктом 3.1 Кредитного договору сторони визначили порядок повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитом, а також комісії та інших платежів, а саме: 25.09.2024 позичальник мав би повернути кредитодавцю кредитні кошти в розмірі 7366,67 грн, 25.10.2024 – в сумі 7366,67 грн, та 20.11.2024 – в сумі 7366,67 грн. Чиста сума кредиту – 22100 грн, сума кредиту за договором – 20000 грн, комісія за надання кредиту – 2100 грн, за обслуговування кредитної заборгованості – 0,00 грн, реальна річна процентна ставка – 82,06%, загальна вартість кредиту – 22 100 грн.
Пунктами 5.4 – 5.5 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплатити за вимогою кредитодавця штраф у розмірі 150 грн за кожен випадок прострочення виконання зобов`язання за договором – несплати або несвоєчасне внесення платежу згідно графіку платежів. 
Штраф нараховується, якщо має місце порушення позичальником графіку платежів на строк від 5 календарних днів. 
Із розділу 10 Кредитного договору суд встановив, що означений правочин підписаний ОСОБА_1 шляхом накладення ОТР-пароля о 14.20 год 20.08.2024 (а.с.8-12).
Окрім того судом встановлено, що відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту стандарт продукту «Розстрочка NovaPay» ТОВ «НоваПей Кредит» (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), у якому обумовлено умови кредиту між кредитодавцем та споживачем. Паспорт споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 ОТР-паролем 20.08.2024 (а.с.6-7).
Із платіжної інструкції №196626 від 20.08.2024 судом встановлено, що означеного дня ТОВ «НоваПей Кредит» через ТОВ «НоваПей» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 20000 грн, що відповідає сумі кредиту, отриманого відповідачем ОСОБА_1 на виконання умов Кредитного договору, шляхом їх перерахування на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 із призначенням платежу: видача споживчого кредиту за заявою приєднання №196626 до умов публічного договору про споживчий кредит за продуктом «Розстрочка NovaPay» від 20.08.2024 ОСОБА_1 (а.с.13).
Згідно безпосередньо дослідженого судом розрахунку заборгованості за період з 20.08.2024 до 11.11.2025, що підготовлений ТОВ «НоваПей Кредит», суд встановив, що сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «НоваПей Кредит», станом на 11.11.2025, складає 22 399,76 грн, з яких 19 999,76 грн – заборгованість за кредитом, 2100 грн – заборгованість за комісією, та 300 грн – заборгованість за штрафами. Також із означеного засобу доказування суд встановив, що відповідач 25.09.2024 здійснив часткове погашення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 0,24 грн, що ТОВ «НоваПей Кредит» зараховано в рахунок погашення заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) (а.с.14).
Крім того в судовому засіданні був досліджений договір факторингу №12112025 від 12.11.2025, що укладений між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором та ТОВ «НоваПей Кредит» як клієнтом (далі – Договір факторингу, а.с.15-19).
Відповідно до п.1.1 Договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Кредитного договору.
Згідно п.1.2 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, але не раніше моменту здійснення повної оплати фактором ціни продажу згідно п.п.3.3, 3.4 договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників – підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
12 листопада 2025 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором та ТОВ «НоваПей Кредит»» як клієнтом підписано та скріплено печатками сторін акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №12112025 від 12 листопада 2025 року (а.с.20).
Як встановлено судом із дослідженої платіжної інструкції №173 від 12.11.2025, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «НоваПей Кредит»» грошові кошти в сумі 4 732 459,11 грн як плату за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу (а.с.21).
Із витягу з Реєстру боржників від 12 листопада 2025 року до Договору факторингу суд встановив, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором (заява) №196626 у загальній сумі 22 399,76 грн, з яких 19 999,76 грн – заборгованість за кредитом, 2100 грн – заборгованість за комісією, та 300 грн – заборгованість за штрафами (а.с.22).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 27.12.2007 № 8462, виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зареєстровано як фінансову установу та на підставі додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи №183 серії ФК, що видане 28.02.2012, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» має право здійснювати фінансові послуги без отримання ліцензії, а саме: факторинг (а.с.24, 24 зворот).
Відповідно до розпорядження Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №691 від 23.03.2017 «Про видачу товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на: надання послуг з факторингу (а.с.25).
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1,2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі – Закон №675), пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за Кредитним договором на підставі Договору факторингу, що був укладений між ТОВ «НоваПей Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Частинами 1,2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.  До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Кредитного договору суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на відповідних умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису шляхом накладення ОТР-пароля.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у кредит від ТОВ «НоваПей Кредит» грошових коштів у сумі 20000 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Кредитного договору в строки, передбачені цим правочином. 
Водночас матеріалами справи підтверджується той факт, що сума кредиту, яка була обумовлена між ТОВ «НоваПей Кредит» та ОСОБА_1 і відображена у п.2.1 Кредитного договору була отримана відповідачем шляхом перерахування на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.13).
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту, що обумовлене в п.2.1 Кредитного договору і становить 20000 грн як позикодавцю ТОВ «НоваПей Кредит», так і його правонаступнику в спірних правовідносинах ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 19 999,76 грн (з урахуванням сплачених позичальником 0,24 грн у рахунок погашення тіла кредиту) в рахунок погашення за основним боргом (тілом кредиту) підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 300 грн, то суд зазначає про таке.
Пунктами 5.4 – 5.5 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплатити за вимогою кредитодавця штраф у розмірі 150 грн за кожен випадок прострочення виконання зобов`язання за договором – несплати або несвоєчасне внесення платежу згідно графіку платежів. 
Штраф нараховується, якщо має місце порушення позичальником графіку платежів на строк від 5 календарних днів. 
Згідно безпосередньо дослідженого розрахунку заборгованості (а.с.14), що підготовлений первинним кредитодавцем, судом встановлено, що ТОВ «НоваПей Кредит», здійснило нарахування позичальнику штрафу в загальному розмірі 300 грн у період часу з 30.09.2024 до 01.11.2024. 
Частинами 1,2 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Водночас ч.1 ст.550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Тлумачення пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем);
3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки – звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.
Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом цієї справи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником штрафу в розмірі, передбаченому п.5.4 Кредитного договору проте п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з позичальника неустойки у виді штрафу в період воєнного стану, а тому дійшов висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки (штрафу) в розмірі 300 грн слід відмовити.
Що стосується позовної вимоги про стягнення заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту в сумі 2100 грн, то суд зазначає про таке.
Пунктами 2.6 – 2.7 Кредитного договору передбачено, що Комісія за надання фінансового інструменту (кредиту): 3,5% в місяць (42% в рік).
Комісія, що нараховується за договором є платою за надання фінансового інструменту (кредиту). Розрахунок комісії здійснюється за весь строк користування кредитом, в дату видачі кредиту від загального розміру кредиту. Нарахування та сплата комісії здійснюється рівномірно, щомісяця 25 числі місяця, починаючи з наступного місяця за місяцем, в якому наданий кредит (розрахункова дата), протягом строку користування кредитом згідно графіку платежів. У випадку дострокового погашення кредиту, комісія за погашені періоди, коли фактично позичальник не користується кредитом, не нараховується та не сплачується.
Водночас, із рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 20.08.2024 (день укладення Кредитного договору), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 20.08.2024 (день укладення Кредитного договору), до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 20.08.2024 (день укладення Кредитного договору), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 20.08.2024 (день укладення Кредитного договору), Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Зважаючи на викладене, комісія за надання кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Як вбачається зі змісту Кредитного договору, відповідач погодив комісію за надання фінансового інструменту в розмірі 3,5% в місяць, засвідчивши це своїм електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тоді як у Кредитному договорі первинний кредитодавець не зазначив, а позивач як його правонаступник у спірних правовідносинах не надав суду доказів переліку послуг «за надання фінансового інструменту», їх погодження зі споживачем під час укладення означеного правочину.
Ураховуючи, що позивач як правонаступник первинного кредитодавця у спірних правовідносинах не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем під час укладення Кредитного договору, то положення означеного правочину щодо обов`язку позичальника сплачувати плату як комісію за надання фінансового інструменту (кредиту) є нікчемними відповідно до ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, у задоволенні позовної вимоги позивача щодо стягнення із відповідача комісії за надання фінансового інструменту (кредиту) в сумі 2100 грн слід відмовити.
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.3 прохальної частини позовної заяви (вих.№011040671), про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із дослідженої платіжної інструкції кредитового переказу коштів №154216 від 10.04.2026 (а.с.5) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8). Інших доказів, понесених позивачем судових витрат, матеріали цивільної справи №711/4203/26 не містять.
З огляду на те, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за Кредитним договором у загальному розмірі 22 399,76 грн, проте судом позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, в розмірі 19 999,76 грн, що складає 89,29% від ціни позову (19999,76 грн / 22399,76 грн), тому з відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 377,26 грн, тобто 89,29% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2662,40 х 0,8929).
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково в розмірі 19999,76 грн, що є заборгованістю за основною сумою боргу (тілом кредиту). Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 377,26 грн - судового збору, що визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 516, 527, 530, 610, 626-628, 634, 638, 1046, 1048-1049, 1077, 1078, 1082, п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.1, 8, 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 247, 264, 265, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту) згідно умов кредитного договору №196626 від 20 серпня 2024 року в розмірі 19 999 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 76 (сімдесят шість) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2377 (дві тисячі триста сімдесят сім) гривень 26 (двадцять шість) копійок.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повне заочне рішення складене 17 липня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 07400, Київська область, м.Бровари, вул. Лісова, 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко