П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/20834/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
13 липня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1. Позивач звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
1.2. В обґрунтування позовних вимог зазначає що під час підготовки оновленої довідки станом на 01.01.2022 відповідач застосував різний підхід під час обчислення основних та додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років розраховані з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої на 01 січня 2022 року, тоді як все інше із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої на 01 січня 2018 року у розмірі 1762,00 грн. Позивач вважає зменшення у виданій довідці окремих складових грошового забезпечення безпідставним та звернувся до суду з цим позовом.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII.
2.2 Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі № 240/20185/24, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2022, станом на 01.01.2023. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 та станом на 01.01.2023, відповідно до вимог ст.43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до додатків 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.02.2022 та з 01.02.2023 перерахунку основного розміру його пенсії. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
2.3 На виконання вказаного рішення суду відповідачем складена довідка № 2/3/1/5391 від 04.04.2025 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії (станом на 01.01.2022) за посадою помічник начальника групи відділу, яка видана позивачу.
У вказаній довідці зазначені наступні складові грошового забезпечення:
- посадовий оклад (21 т.р.) 6550,00 грн;
- оклад за військовим званням (майор) 1890,00 грн;
- надбавка за вислугу років (45 %) 3798,00 грн;
- надбавка за особливості проходження служби (65 %) 5645,58 грн;
- надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %) 697,50 грн;
- премія (41 %) 1906,00 грн.
Загальний грошового забезпечення становить 20720,08 грн.
2.4 Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо обчислення розміру окремих додаткових видів грошового забезпечення та премії не з розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, а з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, звернувся до суду із цим позовом. 
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року, у задоволенні позову відмовлено. 
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку що спірні правовідносини в цій справі між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, а тому, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та Кодексом адміністративного судочинства України. Однак, невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
4.1 Позивач просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги посилаючись на помилкові висновки суду, який ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
4.2 Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
1.2 Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
1.3 Положеннями частини 2 статті 14, частини 1 статті 370 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
1.4 Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
1.5 Частиною 5 статті 372 КАС України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
1.6 Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII).
1.7 За частиною 1 статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
1.8 Згідно з частиною 1 статті 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
1.9 З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 у справі № 686/23317/13-а та 16 лютого 2019 у справі № 816/2016/17.
1.10 Оскаржені дії відповідача щодо неналежного визначення у довідці розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, надбавок та премії за нормами чинними станом на 01.01.2022, пов`язані з невиконанням судового рішення в адміністративній справі № 240/20185/24 та належить до предмета її виконання.
1.11 При цьому, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
1.12 Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що передбачені статтями 382 та 383 КАС України заходи судового контролю, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.
Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в такій справі.
Наведені спеціальні норми Кодексу адміністративного судочинства України, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення, а тому виключається можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
1.13 Колегія суддів погоджується з оцінкою суду першої інстанції, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачем на виконання судового рішення у справі № 240/20185/24 позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою, а не подавати новий адміністративний позов.
Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2023 року у справі № 260/1898/22, від 16 березня 2023 року у справі № 640/12697/21, від 30 листопада 2023 року у справі № 420/6135/22.
1.14 Апеляційний суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому, в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.
1.15 Посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 31.01.2025 року у справі № 560/11142/24 колегія суддів відхиляє, оскільки підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі слугувало невиконання судового рішення в адміністративній справі №560/11266/23.
Водночас, предметом позову у справі №560/11266/23 були вимоги позивача щодо зобов`язання видати оновлену довідку із зазначенням розмірів надбавки та премії у відсотковому значенні, що передбачені Законом № 2011-ХІІ і постановою № 704.
У свою чергу у справі №560/11142/24, підстави і предмет позову хоча і пов`язані з оскарженням дій, вчинених на виконання рішення суду в іншій справі (№ 560/11266/23), але за результатами вчинення таких дій між сторонами у справі виникли спірні правовідносини, які набули іншого характеру за ознаками фактичних обставин і норм права, якими ці правовідносини врегульовані.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення суду у справі № 240/20185/24.
1.16 Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами виникли нові спірні правовідносини у зв`язку з нібито протиправним зменшенням відповідачем у довідці від 04.04.2025 №2/3/1/5391 розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавки за кваліфікацію та премії.
Як убачається з матеріалів справи, зазначена довідка була складена відповідачем виключно на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 у справі №240/20185/24. При цьому вказаним судовим рішенням було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та визначити розміри посадового окладу й окладу за військовим званням із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом зокрема станом на 01.01.2022, однак судом не визначались конкретні розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, які підлягали б зазначенню у довідці.
1.17 Відповідач у відзиві на позов зазначає, що під час оформлення довідки додаткові види грошового забезпечення були розраховані відповідно до роз`яснень Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 13.10.2023 №3423/6682 та від 14.11.2023 №220/13/7682, а саме: «… під час складання довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій відповідно до рішень судів, якими розміри ПО та ОВЗ визначено судом, а розміри додаткових видів грошового забезпечення (премія та надбавка за особливості проходження служби, тощо) судом не установлені, додаткові види необхідно обраховувати з ПО та ОВЗ, які визначені виходячи з розміру 1762 гривні.».
Отже, наведені апелянтом обставини свідчать не про виникнення нових самостійних правовідносин між сторонами, а про незгоду позивача із способом виконання відповідачем рішення суду у справі №240/20185/24 та правильністю здійсненого на його виконання розрахунку складових грошового забезпечення.
1.18 Колегія суддів вважає, що спірні правовідносини в цій справі між сторонами вже перейшли до стадії виконання судового рішення, а тому, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та Кодексом адміністративного судочинства України. Однак, невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
1.19 Верховний Суд у постанові від 11.12.2020 у справі №826/13146/18 зазначив, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
1.20 Ініційований позивачем спір не може бути вирішеним як адміністративним судом, так і в інших судових юрисдикціях, оскільки стосується вимог про зобов`язання відповідача виконати у бажаний для позивача спосіб чинне рішення суду у справі 240/20185/24.
1.21 Суд першої інстанції роз`яснив позивачу, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача при виконанні судового рішення у справі 240/20185/24 порушено його права, свободи чи інтереси, то він вправі звертатися до суду в порядку статей 382-383 Кодексу адміністративного судочинства України, чи ініціювати питання про встановлення способу і порядку виконання судового рішення згідно зі статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України, а не пред`являти новий адміністративний позов.
1.22 Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.