ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року  Справа №924/22/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Мельник О.В.
суддя Петухов М.Г. 
суддя Гудак А.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фортеця 57" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу
за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фортеця 57"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК-Білдінг" 
про встановлення сервітуту на нежитлове приміщення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 09.03.2026 позов задоволено.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.06.2026 рішення Господарського суду Хмельницької області від 09.03.2026 та додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.03.2026 залишено без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК-Білдінг" – без задоволення.
06.07.2026 до Північно-західного апеляційного господарського суду від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фортеця 57" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у справі №924/22/25.
Відповідно до ч.1, 3 ст.244 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Колегією суддів встановлено, що позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказував про те, що у зв`язку з розглядом даної справи очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в орієнтовному розмірі 5000,00 грн, докази понесення яких будуть подані після ухвалення судового рішення апеляційним судом. 
Заява про ухвалення додаткового рішення разом із доказами понесених судових витрат була подана представником позивача через підсистему ЄСІКС "Електронний суд" 04.07..2026, тобто в межах строків визначених у ч.8 ст.129 ГПК України.
Відтак, апеляційним судом встановлено дотримання Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Фортеця 57" строків визначених у ч.8 ст.129 ГПК України, а тому заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає розгляду судом.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2026 розгляд заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фортеця 57" про ухвалення додаткового рішення у справі №924/22/25 постановлено здійснювати в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
10.07.2026 року до апеляційного господарського суду від ТОВ "ВК-Білдінг" надійшли заперечення на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач, зокрема, вказує, що визначений гонорар є неспівмірним виконаній роботі адвоката (підготовка відзиву на участь в одному судовому засіданні), оскільки в суді першої інстанції було проведено більший обсяг процесуальних дій, за що стягнуто 10000,00 грн.
Крім того, зазначає, що на підтвердження фактично понесених витрат позивачем було надано платіжну інструкцію № 913 від 02.07.2026 на суму 6000,00 грн, яку на момент підготовки пояснень не вдалося перевірити за допомогою електронного сервісу банку, що може свідчити про відсутність фактичного перерахування зазначених коштів адвокату.
Розглянувши заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а також заперечення відповідача на зазначену заяву, колегія суддів враховує таке.
Відповідно до ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.
Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тоді як конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.
Згідно з ч.1, 2 ст.16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. (Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, у додаткових постановах Верховного Суду у справі №910/1929/19 від 01.06.2022, у справі №903/999/23 від 17.01.2025)
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Крім того, ч.4 ст.126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5, 6 ст.126 ГПК України).
Колегія суддів зауважує, що принцип пропорційності - загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити також з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було подано до суду копії: договору про надання правничої допомоги від 22.04.2026; попередній розрахунок вартості послуг від 14.04.2026; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30.06.2026; платіжну інструкцію №913 від 02.07.2026 про сплату 6000,00 грн.
Матеріали справи також містять копію ордера №1123148 від 22.04.2026 на надання правничої допомоги Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Фортеця 57" адвокатом Богачем Анатолієм Анатолійовичем. 
22.04.2025 року між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Фортеця 57" (клієнт) та адвокатом Богачем Анатолієм Анатолійовичем укладено договір про надання правничої допомоги, згідно з п.1.1. якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання за зверненням клієнта надати йому правничу (правову) допомогу у справі №924/22/25 за позовом клієнта до ТОВ "ВК-Білдінг" про встановлення сервітуту на нежитлові приміщення під час розгляду справи в Північно-західному апеляційному господарському суді в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити таку допомогу в порядку та строки, обумовлені сторонами.
Пунктом 1.2. договору сторони погодили, що адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень надає клієнту консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього, зокрема, Північно-західному апеляційному господарському суді; складає проекти документів; представляє клієнта з усіма правами, які надано законом позивачу, заявнику, скаржнику; підписує та подає документи; отримує документи; сплачує від імені клієнта державне мито, судовий збір та інші необхідні платежі; подає адвокатські запити.
Факт надання передбачених цим договором послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг (п.1.5. договору). 
Відповідно до п.3.1., 3.2. договору, за правничу допомогу, передбачену в п.1.2. цього договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 6000,00 грн.
Вартість гонорару визначена адвокатом з урахуванням того, що адвокат вивчає надані клієнтом документи (апеляційну скаргу ТОВ "ВК-Білдінг"), здійснює правовий аналіз, складає проект відзиву на апеляційну скаргу та її узгоджений текст подає до суду, направляє копії ТОВ "ВК-Білдінг" та представляє інтереси клієнта в суді ІІ інстанції. 
Із акта приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30.06.2026 вбачається, що на виконання договору про надання правничої допомоги від 22.04.2026 адвокатом було належним чином надано, а клієнтом прийнято послуги з правничої (правової допомоги) у справі №924/22/25 під час її розгляду в Північно-західному апеляційному господарському суді загальною вартістю 6000,00 грн. 
Оцінюючи наявність правових підстав для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції на загальну суму 6000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом ч.3 ст.237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно з ч.1 ст.30 вищевказаного Закону, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п.19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19; п.28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, п.127 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 ).
Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст.627 ЦК України.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми вбачається, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2022 у справі №922/1964/21).
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч.1 ст.30 Закону як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Відтак, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади господарського законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Апеляційний суд також враховує, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.126 ГПК України (схожа правова позиція, викладена у додаткові постанові Верховного Суду від 31.08.2023 у справі №824/20/23).
Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (схожий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №922/2417/22).
Дослідивши наявний в матеріалах справи акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30.06.2026, та оцінивши його зміст, колегія суддів вважає, що заявлена сума до стягнення витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 6000,00 грн є завищеною.
Апеляційний суд зауважує, що послуга, наведена у п.1.1. акта ("підготовка та подання через систему "Електронний суд" заяви від 23.04.2026 про ознайомлення зі справою №924/22/25 в електронному вигляді, безпосереднє ознайомлення з матеріалами електронної справи") фактично охоплюються послугою, зазначеною у п.1.2. ("здійснення детального правового аналізу апеляційної скарги ТОВ "ВК-Білдінг", дослідження актуальної судової практики Верховного Суду за аналогічними спорами"), оскільки ознайомлення з матеріалами справи є необхідною передумовою здійснення такого аналізу та невід`ємною складовою його виконання. Отже, зазначені дії не можуть розглядатися як самостійні послуги правничої допомоги, що підлягають окремій оплаті.
Крім того, послуга, наведена у п.1.3 акта, а саме: "складання проекту відзиву на апеляційну скаргу, узгодження остаточного тексту з клієнтом", має комплексний характер та охоплює всі необхідні дії, спрямовані на підготовку і подання відзиву до суду. Натомість, послуга, зазначена у п.1.4 акта ("подання відзиву до Північно-західного апеляційного господарського суду та направлення його копії на адресу ТОВ "ВК-Білдінг"), полягає виключно у вчиненні технічних процесуальних дій, пов`язаних із надсиланням уже підготовленого процесуального документа, та не є самостійною послугою професійної правничої допомоги. Відтак, такі дії охоплюються послугою з підготовки відзиву і не підлягають окремому відшкодуванню при розподілі судових витрат.
Щодо послуги, зазначеної у п.2.1. акта "підготовка та подання до суду клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду", колегія суддів зазначає, що таке клопотання є заявою з процесуального питання, подання якої залежить виключно від волевиявлення учасника справи та є реалізацією його процесуального права. Крім того, підготовка такого клопотання не потребує значних часових витрат, оскільки воно має технічний характер і не вимагає істотного часу для підготовки (схожа правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 04.03.2025 у справі №922/1290/24). 
Суд апеляційної інстанції також вважає, що витрати на послугу, зазначену у п.2.2. акта "підготовка та подання до суду клопотання про долучення до матеріалів справи рішення у справі №924/37/26", не підлягають відшкодуванню. Як вбачається з постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.06.2026 у цій справі, рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2026 у справі №924/37/26 не було прийнято судом до уваги як доказ, оскільки на момент апеляційного розгляду не набрало законної сили, а тому не було належним доказом у спірних правовідносинах. За таких обставин витрати, пов`язані з підготовкою та поданням відповідного клопотання, не можуть вважатися необхідними для розгляду справи та не підлягають відшкодуванню.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу до 3800,00 грн.
Відповідно до ст.126, 129 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу з урахуванням критерію їх реальності, необхідності та розумності, а також фактичного обсягу наданих послуг у межах конкретного судового провадження.
Керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, критеріїв реальності адвокатських витрат, співмірності та розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги юридичну складність справи, її обставини та характер спірних правовідносин, з урахуванням вчинених процесуальних дій адвоката, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення з ТОВ "ВК-Білдінг" 3800,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів також враховує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (аналогічну правову позицію, викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18). Вказане спростовує відповідні доводи відповідача, викладені в запереченнях на клопотання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Керуючись ст.123, 126, 129, 233, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фортеця 57" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №924/22/25 - задоволити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК-Білдінг" (29019, Хмельницька обл., м.Хмельницький, проспект Миру, буд.57/3, оф.1, код ЄДРПОУ 37673735) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фортеця 57" (29019, Хмельницька обл., м.Хмельницький, проспект Миру, буд.57/3, кв.57, код ЄДРПОУ 38045603) 3800,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
3. Господарському суду Хмельницької області видати судовий наказ.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Мельник О.В. 

Суддя   Гудак А.В. 

Суддя   Петухов М.Г.