Справа № 131/1149/25
Провадження № 22-ц/801/2141/2026
Категорія: 68
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шелюховський М. В.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | Справа № 131/1149/25 | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,
з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Діденко Наталії Петрівни в інтересах  ОСОБА_1 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 червня 2026 року, постановлене у складі судді Шелюховського М. В. в залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог 
У липні 2025 року  ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Позов обґрунтовано тим, що з липня 2022 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю як дружина та чоловік із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . 
У 2024 році ОСОБА_4 пішов на захист Батьківщини, де і загинув під час виконання бойових завдань ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не був зареєстрований офіційно через органи ДРАЦС на день смерті. 
Відсутність реєстрації шлюбу ніяк не впливала на їх теплі, щирі відносини, почуття взаємного та безмежного кохання, довіри та взаєморозуміння, планів на спільне майбутнє. Вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, у якому спільно проживали: робили ремонт, відпочивали; крім того всі свята проводили в колі рідних та спільних друзів.
За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилась донька – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Встановлення факту проживання однією сім`єю у судовому порядку потрібне позивачці для отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 грн як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.
ОСОБА_1 звернулася із відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_4 про виплату частки одноразової грошової допомоги як цивільна дружина, що проживала без реєстрації шлюбу із загиблим військовослужбовцем однією сім`єю. Також із відповідною заявою звернулася відповідачка – ОСОБА_2 , мати загиблого. У даному випадку існує спір про право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця у рівних частках із особами, які мають таке право.
Покликаючись на викладене, позивачка у заявленому позові просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з липня 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 червня 2026 року у задоволенні позову було відмовлено.
У рішенні суд зазначив, що період спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з липня 2022 року по червень 2024 року взагалі не може розглядатися та підлягати кваліфікації як шлюбні чи сімейні відносини. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , відтак упродовж зазначеного проміжку часу вона була неповнолітньою особою. Відповідно до чинного законодавства, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу передбачає наявність у осіб правової можливості перебувати у шлюбних відносинах. Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зверталася до суду та отримала рішення про надання їй права на шлюб до досягнення повноліття.
Крім того, при дослідженні матеріалів справи, обставин факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з липня 2022 року по червень 2024 року, наявність в них взаємних прав та обов`язків, ведення спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, судом не встановлено, показання допитаних в судовому засіданні свідків вказаного факту не підтвердили, усі свідки вказували, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 жили за рахунок батьків. 
Під час судового розгляду позивачем не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, зокрема, що ОСОБА_1 з ОСОБА_3 постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з ОСОБА_3 .
Суд не взяв до уваги надані сторонами виписки по рахунках, адже вони не підтверджують, для чого були переказані кошти, у призначенні платежу не зазначено будь-якої інформації, яка б давала підстави вважати, що ці кошти призначені на забезпечення їх сумісного побуту і тому інше. Також, суд не взяв до уваги надані фотознімки листування в месенджері, адже з них неможливо встановити з ким саме відбувалося листування.
Суд критично поставився до наданих позивачем та відповідачем Довідки, виданої Іллінецьким старостинським округом Іллінецької міської ради від 05 червня 2025 року та Довідки, виданої Іллінецьким старостинським округом Іллінецької міської ради від 27 березня 2024 року про склад сім`ї, оскільки одна довідка суперечить іншій.
Враховуючи вищевикладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, встановив, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким судовим рішенням, представник позивачки подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково встановивши факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з червня 2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 20 липня 2026 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Ковальчук О. В., Панасюк О. С.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 серпня 2026 року справу призначено до розгляду на 10 вересня 2026 року о 10 год 20 хв.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції заслухавши пояснення учасників справи, свідків, вивчивши матеріали справи неправильно дав оцінку зібраним по справі доказам, адже усі свідки у повній мірі підтвердили спільне проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_1 з червня 2023 року, що призвело до неправильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Показами свідків підтверджено період спільного проживання з червня 2023 року по червень 2024 року, що входить у межі позовних вимог та є відповідно підставою для часткового задоволення позову. 
Судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у зупиненні провадження у справі, адже, у провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебуває на розгляді також цивільна справа №131/421/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства. Рішення у справі про батьківство, а саме визнання ОСОБА_3 батьком ОСОБА_5 має преюдиціальне (визначальне) значення для справи про встановлення факту проживання однією сім`єю. Розгляд справи про встановлення факту проживання неможливий без визнання батьківства, оскільки народження дитини від фактичних шлюбних відносин є обставиною на підтвердження факту спільного проживання. Зупинити провадження у справі про встановлення факту проживання однією сім`єю (фактичні шлюбні відносини) у зв`язку з розглядом справи про визнання батьківства є необхідним, якщо встановлення батьківства є ключовим для доведення спільного проживання або якщо ці справи нерозривно пов`язані.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені у ній підстави.
Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував. 
Представник ІНФОРМАЦІЯ_8 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини, встановлені судом
ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується її паспортом громадянина України № НОМЕР_1 та витягом з реєстру (а. с. 6, 7, том 1).
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , відповідачка ОСОБА_2 є його матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 22, том 1).
ІНФОРМАЦІЯ_10 народилась ОСОБА_5 , її батьками записані ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (ім`я та по батькові батька дитини записуються за вказівкою матері), що підтверджується витягом з ДРАЦС про державну реєстрацію народження (а. с. 11, том 1).
Згідно відповіді Комунального закладу «Вінницький індустріальний професійний коледж» Вінницької обласної ради від 16 січня 2026 року №13, ОСОБА_3 вступив на навчання 01 вересня 2021 року до Державного навчального закладу «Центр професійно-технічної освіти №1 м. Вінниці» на професію «Слюсар-ремонтник, слюсар з ремонту колісних транспортних засобів». Протягом навчання на І курсі з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2022 року відвідував заняття, пропуски занять були по хворобі, проживав у гуртожитку закладу. На ІІ курсі з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2023 року після виробничої практики з 01 вересня 2022 року по 15 листопада 2022 року, яку ОСОБА_4 проходив за місцем проживання, він став пропускати заняття, фактично пропустив січень-лютий 2023 року. 12 березня 2024 року рішенням педагогічної ради ОСОБА_4 було відраховано з навчального закладу за його заявою (а. с. 225, том 1).
Відповідно перепустки в гуртожиток ЦПТО-1 м. Вінниця вул. С. Зулінського, 29 ОСОБА_3 навчався на І курсі, гр. 10, кімн. 728, дійсний до 01 липня 2024 року (а. с. 115, том 1).
Відповідно до довідки від 27 березня 2024 року № 63, виданої Іллінецьким старостинським округом Іллінецької міської ради склад сім`ї ОСОБА_3 наступний: мати – ОСОБА_2 , брат – ОСОБА_10 (а. с. 116, том 1).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Іллінецької міської ради від 05 червня 2025 року №119 ОСОБА_1 проживала з співмешканцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з липня 2022 року по березень 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне підсобне господарство (а. с. 12, том 1).
27 березня 2024 року ОСОБА_3 підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах рядового складу з військовою частиною НОМЕР_4 (а. с. 118-121, том 1).
ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_3 загинув у бою за нашу Батьківщину в результаті мінометно-артилерійського обстрілу на Сході України південно-Західніше села Соловйове Покровського району Донецької області, відповідно до сповіщення сім`ї ІНФОРМАЦІЯ_11 від 07 червня 2024 року №2059, надіслане матері загиблого ОСОБА_2 (а. с. 122, том 1).
Відповідно до довідки про проведення поховання, видане УЕРІ Іллінецької міської ради від 10 червня 2024 року №483 ОСОБА_2 здійснила поховання свого сина ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 123, том 1).

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.
Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, позивачка зазначала про необхідність підтвердження її права на отримання відповідної грошової вимоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, провадження № 14-130цс19, зазначено, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. 
Шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років (ч. 1 ст. 22 СК України).
Право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам (ст. 23 СК України).
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (див. постанову Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20, провадження № 61-7276св21).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 просила суд встановити факт її проживання із ОСОБА_3 як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу у період з липня 2022 року по червень 2024 року.
Натомість як встановлено судом станом на липень 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було 15 років, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , – 16 років. 
Станом на червень 2024 року позивачці було 17 років.
Таким чином, будь-які відносини між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з липня 2022 року по червень 2024 року не можуть бути визнані шлюбно-сімейними, оскільки позивачка, станом на вказаний період, а загиблий ОСОБА_3 до 23 грудня 2023 року були неповнолітніми, відомості про їх звернення до суду щодо надання права на шлюб відсутні, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 березня 2026 року у справі № 686/4587/24, на яку покликався місцевий суд у оскаржуваному рішенні.
До того ж матеріали справи не містять належних доказів ведення ними спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків, спільного бюджету тощо.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов повністю обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Також апеляційний суд не бере до уваги викладені у апеляційній скарзі заперечення на ухвалу місцевого суду від 28 квітня 2026 року про відмову у задоволенні клопотання сторони відповідачки про зупинення провадження у справі до вирішення справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, адже, як правильно зазначив суд, встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із загиблим військовослужбовцем та визнання батьківства дитини є самостійними обставинами, що породжують різні правові наслідки та мають різний предмет спору.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin And Others V. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, судові витрати в суді апеляційної інстанції слід залишити за скаржницею.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Діденко Наталії Петрівни в інтересах  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 червня 2026 року залишити без змін.
Судові витрати у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за  ОСОБА_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий           В. В. Оніщук

Судді          О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк