Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/1944/26
Номер провадження3/173/657/2026

ПОСТАНОВА
іменем України
08 липня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Челюбєєв Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., захисника Сологуба Д.О., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 3 Кам`янського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
22.05.2026 о 18:15 у с. Мишурин Ріг Кам`янського району Дніпропетровської області, по вул. Шевченка, біля будинку № 25, водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21063 21063 ДНЗ НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, почервонінням шкіри обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.
Захисник Сологуб Д.О. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування зазначив, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом, оскільки на відеозаписі не зафіксовано моменту руху автомобіля, свідки у протоколі не зазначені, а сам протокол не може бути єдиним доказом вини. Також захисник вказував на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП та відповідними нормативними актами, зокрема на невідповідність зафіксованих ознак сп`яніння, складання направлення на медичний огляд після оформлення протоколу та невручення акту огляду і направлення. Крім того, зазначав, що ОСОБА_2 не було належним чином ознайомлено з його процесуальними правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, чим порушено його право на захист. Захисник вважав, що вина ОСОБА_2 не доведена належними та допустимими доказами, а тому просив закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить наступного висновку.
Відповідно до п. 2.5 а ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 22.05.2026 серії ЕПР1№ 672831, 22.05.2026 року о 18:15 годині в с. Мишурин Ріг по вулиці Шевченка біля буд. № 25, Кам`янського району, Дніпропетровської області, водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21063 з ДНЗ НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини роту, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному спеціалізованому закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху.
Зазначені в протоколі обставини підтверджуються рапортом працівника поліції СВГВП Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, постановою поліцейського офіцера громади Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області серії ЕНА № 7240991 від 22.05.2026, відеозаписом, записаним на DVD-R диск, які в своїй сукупності є належними, допустимими та достатніми доказами і підтверджують, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та, на законну вимогу працівників поліції, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Крім цього у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту було допитано працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення та пояснив, що 22.05.2026 перебував на патрулюванні у с. Мишурин Ріг Кам`янського району Дніпропетровської області. Під час патрулювання ними було виявлено автомобіль ВАЗ 21063, водій якого був непристебнутий ременем безпеки, у зв`язку з чим транспортний засіб було зупинено. Після зупинки транспортного засобу за кермом перебував ОСОБА_2 . Під час спілкування з водієм та розгляді справи про адміністративне правопорушення за виявлені порушення Правил дорожнього руху у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та нечітка хода. У зв`язку з наявністю ознак алкогольного сп`яніння працівником поліції ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу (газоаналізатора), а також пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я. Від проходження такого огляду ОСОБА_2 відмовився. Після цього йому було роз`яснено права, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, та складено протокол про адміністративне правопорушення. Також працівник поліції зазначив, що під час спілкування ОСОБА_2 не заперечував факту керування транспортним засобом. Також було встановлено, що ОСОБА_2 в автомобілі перебував разом із кумом, який, зі слів ОСОБА_2 , вмовив його поїхати придбати додатково алкогольні напої. У подальшому ОСОБА_2 «подякував» йому за це. Свідок події (кум ОСОБА_2 ) судом не допитувався, оскільки, зі слів допитаного працівника поліції, останній перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.
Оскільки на підставі сукупності доказів суддею встановлено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, доходжу висновку, суд доходить висновку, що він винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши наявні докази та надавши їм оцінку в їх сукупності, суддя не погоджується з доводами сторони захисту щодо необхідності закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, з огляду на таке.
Щодо доводів захисника про відсутність доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом суддя зазначає наступне.
Матеріали справи містять постанову поліцейського офіцера громади Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області серії ЕНА № 7240991 від 22.05.2026, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме за керування 22.05.2026 о 18 год. 15 хв. у с. Мишурин Ріг Кам`янського району Дніпропетровської області по вул. Шевченка, 25 транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки.
Зазначена постанова стосується тієї ж особи, того ж транспортного засобу, часу та місця події, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП. Доказів її скасування, зміни чи визнання незаконною матеріали справи не містять.
Крім того, під час дослідження відеозапису з нагрудної камери працівника поліції встановлено, що на запитання поліцейського щодо вживання алкогольних напоїв ОСОБА_2 повідомив, що алкоголь вживав, після чого сів за кермо транспортного засобу.
Також із відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 спілкувався із працівниками поліції, відповідав на поставлені запитання, не заперечував факт вживання алкоголю.
Крім того, факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом підтверджується показаннями допитаного у судовому засіданні працівника поліції, який безпосередньо складав протокол про адміністративне правопорушення.
Посилання сторони захисту на те, що на відеозаписі не зафіксовано безпосередній момент руху транспортного засобу, суддя оцінює критично, оскільки закон не передбачає обов`язкової умови підтвердження факту керування виключно відеозаписом моменту руху транспортного засобу. Факт керування може підтверджуватися будь-якими належними та допустимими доказами, оціненими судом у їх сукупності.
Таким чином, факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом підтверджується сукупністю досліджених доказів, а доводи захисника в цій частині є необґрунтованими.
Щодо доводів захисника про порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння суддя зазначає наступне.
З досліджених у судовому засіданні доказів, у тому числі відеозапису з нагрудної камери працівника поліції та показань працівника поліції, вбачається, що у ОСОБА_2 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, а також роз`яснено можливість проходження огляду у закладі охорони здоров`я. Від проходження огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі останній відмовився, що зафіксовано на відеозаписі.
Суддя погоджується з тим, що в матеріалах справи міститься направлення на огляд, оформлене пізніше часу складання протоколу про адміністративне правопорушення, що не відповідає послідовності оформлення відповідних процесуальних документів.
Разом із тим, зазначена обставина сама по собі не є безумовною підставою для закриття провадження у справі та не спростовує факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду, оскільки така відмова підтверджується іншими доказами, зокрема відеозаписом із нагрудної камери поліцейського та протоколом про адміністративне правопорушення.
Водночас суддя не бере до уваги направлення на медичний огляд як самостійний доказ підтвердження вини особи, оскільки наявний у ньому недолік оформлення викликає сумнів щодо дотримання порядку його складання. Однак виключення цього документа з оцінки доказів не впливає на висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 , оскільки інші докази у справі є достатніми та взаємоузгодженими.
Щодо доводів захисника про невідповідність зазначених у документах ознак алкогольного сп`яніння фактичним обставинам суддя зазначає, що такі доводи не спростовують наявності у працівників поліції законних підстав для пропозиції пройти огляд.
Наявність у особи запаху алкоголю з порожнини рота є однією з ознак алкогольного сп`яніння, визначених відповідними нормативними актами. При цьому незначні розбіжності у формулюванні опису ознак сп`яніння в різних процесуальних документах не свідчать про відсутність події правопорушення та не спростовують факту відмови від проходження огляду.
Щодо доводів захисника про порушення права ОСОБА_2 на захист суддя зазначає наступне.
Із дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що останній повідомив ОСОБА_2 про його права, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, а також запитав, чи відомі йому зазначені права та чи потребує він їх додаткового роз`яснення.
У відповідь ОСОБА_2 повідомив, що його права йому відомі.
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 заявляв клопотання про залучення захисника, просив надати час для отримання правової допомоги або повідомляв про неможливість реалізації своїх процесуальних прав.
За таких обставин суддя доходить висновку, що право ОСОБА_2 на захист порушено не було.
Щодо доводів захисника про те, що нечітка хода та інші виявлені ознаки могли бути наслідком раніше отриманих ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, суддя зазначає, що вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
Суддею враховано наданий стороною захисту обвинувальний акт, з якого вбачається факт отримання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень унаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Разом із тим, зазначена обставина не спростовує наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння на момент події.
Суддя оцінює докази відповідно до вимог статті 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Таким чином, доводи сторони захисту фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів та намаганням надати їм інше тлумачення, однак не спростовують факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Також варто зазначити, що у поданих стороною захисту процесуальних документах прізвище особи зазначено з технічною неточністю - « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 ». Така неточність має характер очевидної описки та не впливає на встановлення особи, оскільки зі змісту зазначених документів у сукупності з іншими матеріалами справи однозначно вбачається, що вони стосуються саме ОСОБА_2 . 
За таких обставин суддя не вбачає підстав для закриття провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.
При накладенні стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Так, суддя враховує, що вчинене адміністративне правопорушення за своїм характером є умисним, грубим порушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке створює потенційну загрозу життю і здоров`ю як самого водія, так і інших учасників дорожнього руху та має високий ступінь суспільної небезпеки.
Водночас ОСОБА_2 не працює, протягом року до адміністративної відповідальності не притягався, вину не визнав.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність відсутні.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що до ОСОБА_2 необхідно застосувати безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у розмірі та на строк, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Керуючись ч. 1 ст. 130, 283, 285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», із змінами, суд
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави (Отримувач: ГУК у Дніпр-кій обл/ Дн-ка об/21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Р/р: UA758999980313020149000004001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Призначення платежу: Адміністративні штрафи У СФЕРІ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ БЕЗПЕКИ ДОРОЖНЬОГО РУХУ) в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.)
На підставі ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова буде направлена до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 (десяти) днів з моменту винесення постанови.
Суддя         Є.В. Челюбєєв