ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2009 р. Справа № 2а-2400/09/0970
м. Івано-Франківськ 
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Судді Григорука О.Б. 
при секретарі Пікович Л.Р. 
за участю:
представників позивача: Швеця З.Я., Будзик Я.В.
представника відповідача: Григорів В.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом: ТОВ "Новекс", вул. Короля Данила,16 А, м. Івано-Франківськ, 76000 
до відповідача: ДПІ у м. Івано-Франківську, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76000 
про визнання рішення недійсним,- 
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю звернулося до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ в м. Івано-Франківську від 16.06.2009 року № 0000062302/2 про застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій, донарахованих сум податків, зборів (обов`язкових платежів).
Позовні вимоги мотивовані тим, що актом планової виїзної перевірки ТОВ «Новекс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007р. по 30.09.2008р. №18025/23-2/20549857 від 26.12.2008р. та актом позапланової виїзної перевірки №5986/23-2/20549857 від 15 травня 2009р. за вказаний період, які були проведені ДПІ в м. Івано-Франківську, встановлено порушення п.п.7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме: заниженно податок на додану вартість в періоді, що перевірялись, на загальну суму 314842 грн., у зв`язку з чим податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення №0000062302/2 від 16.06.2009р., яким визначено суму податкового зобов`язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) на загальну суму 472263,00 грн., в тому числі: сума податкового зобов`язання з податку на додану вартість становить 314842,00 грн., сума штрафних (фінансових) санкцій – 157421,00 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення №0000062302/2 від 16.06.2009р. вважає безпідставним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки податковим органом зазначено, що при здійснені операцій по договорам уступки майнових прав з фізичними особами, ТОВ «Новекс» не включено до складу податкових зобов`язань податку на додану вартість з отриманих коштів, що поступили від фізичних осіб як оплата вартості будинків на суму 1863789,00 грн., в тому числі ПДВ в сумі 310632,00 грн. Однак, відповідно до ст. 13 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», ТОВ «Новекс» уступило на підставі відповідних вищезазначених договорів третім особам майнові права на об`єкти інвестування об`єкта права власності, що згідно до вимог Закону України «Про податок на додану вартість» не є об`єктом оподаткування.
Представники позивича в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві та доповнення до позовної заяви. Просили позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні на позовну заяву. Просить в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази та інші матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог, а позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську проводилась виїзна планова перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Новекс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007р. по 30.09.2008р.
В ході перевірки встановлено порушення позивачем п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР зі змінами та доповненнями, а саме – занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 314842 грн., в тому числі, за 2007р. – 314842,00 грн., зокрема по періодах: квітень 2007р. – 103544,00 грн., червень 2007р. - 103544,00 грн., жовтень 2007р. – 4210,00 грн., листопад 2007р. - 103544,00 грн., а також виявлені інші порушення. 
Перевіркою податкового органу зазначено, що в порушення п.7.3.1 п.7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» позивачем у 2007 році при здійсненні операції згідно з договорами уступки майнових прав з фізичними особами, які відображені підприємством записами в бухгалтерському обліку, не включено до складу податкових зобов`язань 310632 грн. податку на додану вартість, з отриманих від фізичних осіб коштів на загальну суму 1863789,00 грн., як оплати вартості будинків.
За результатами перевірки складено акт №18025/23-2/20549857 від 26.12.2008р., який є підставою для прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення №0000062302/0 від 15.01.2009р., відповідно до якого позивачу визначена сума податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 472263,00 грн., в тому числі за основним платежем - 314842,00 грн., штрафна санкція - 157421,00 грн. 
Не погодившись з податковими рішеннями, позивачем було оскаржено в порядку апеляційного узгодження податкового зобов`язання відповідно до вимог Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», зокрема, податкове повідомлення-рішення №0000062302/0 від 15.01.2009р. та рішеннями податкового органу про результати розгляду скарг платника податків від 26.03.2009 р., 01.06.2009р., 02.08.2009р. вказане податкове повідомлення було залишено без змін, а 16.06.2009р. ДПІ в м. Івано-Франківську було прийнято податкове повідомлення-рішення №0000062302/2 на суму податкових зобов`язань в розмірі 472263,00 грн.
Судом встановлено, що ТОВ «Новекс» є юридичною особою відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію від 20.06.1994 р. №11191200000000783 та є платником податків, зокрема, податку на додану вартість.
26.10.2006 р. між ТОВ «Новекс» та ТОВ «Український промисловий банк» був укладений договір № 71 про участь у Фонді фінансування будівництва (далі по тексту - ФФБ), відповідно до якого позивач як «Довіритель» є установником управління майном, переданим ним на рахунок ФФБ, а управителем ФФБ є зазначений банк. Об`єктом будівництва за договором є малоповерховий житловий комплекс «Західний» в урочищі Чобіт с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. 
Відповідно до пп.5,6 п.2.2. договору №71 від 26.10.2006р., позивач зобов`язаний передавати ТОВ «Український промисловий банк» в довірче управління кошти в сумі і в строки, визначені у даному договорі та у свідоцтві про участь у ФФБ; після введення Об`єкта Будівництва в експлуатацію здійснити остаточні розрахунки за даними БТІ на умовах Правил ФФБ та оформити в приміщенні Банку нотаріально посвідчену довіреність на замовлення та отримання документів про право власності на нерухоме майно. Згідно пп. «б» п. 2.2.2 даного договору позивач має право за письмовою згодою ТОВ «Український промисловий банк» уступити (відступити) право вимоги та свої зобов`язання за вказаним договором на користь третьої сторони.
Згідно п. 3.5. Договору №71 від 26.10.2006р. ТОВ «Новекс», як «Довіритель», передає ТОВ «Український промисловий банк», як Управителю, кошти у довірче управління без податку на додану вартість.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем згідно вимог договору №71 від 26.10.2006р. (пп. «б» п. 2.2.2) 26.04.2007р., 18.06.2007р., 01.11.2007р. було укладено договори уступки майнових прав №№ 71-2,71-3, 71-4 з третіми особами відповідно (а.с.49-51), на підставі яких ТОВ «Новекс» здійснює уступку майнових прав на об`єкт інвестування фізичним особам, зазначеним у вказаних договорах, а фізичні особи стають учасниками ФФБ на умовах договору №71 від 26.10.2006р. та Правил ФФБ. Загальна вартість об`єкту інвестування згідно кожному вищезазначеному договору уступки майнових прав становить 621263,62 грн. 
Листом ТОВ «Український промисловий банк» № 03/659 від 23.09.2009р. зазначено, що фізичні особи, на виконання умов вищезазначених договорів, внесли на рахунок позивача «компенсацію коштів за відмову від участі у ФБ згідно договору уступки майнових прав» на об`єкти інвестування будівництва в сумі 621263,63 грн. по кожному договору без податку на додану вартість (а.с.72), про що також свідчать копії виписок з особового рахунку позивача (а.с.67-68). 
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» фонд фінансування будівництва – кошти, передані управителю ФФБ в управління, які використані чи будуть використані управителем у майбутньому на умовах Правил фонду та договорів про участь у ФФБ. Закріплення об`єкта інвестування за довірителем – встановлення правовідносин між довірителем та управителем на підставі договору про участь у ФФБ, за яких у довірителя виникає право вимоги на цей об`єкт інвестування в майбутньому. 
Метою створення ФФБ є отримання довірителями ФФБ у власність житла (ст. 5 вказаного Закону).
Статтею 14 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» передбачається, що з метою фінансування масового будівництва житла кошти фізичних та юридичних осіб залучаються до управління на підставі укладення з управителем договору про участь у ФФБ, який фактично є договором управління майном (ст. ст. 6, 8 зазначеного Закону).
Згідно зі ст. 1029 Цивільного кодексу України, за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителю) на певний термін майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату управляти від свого імені цим майном в інтересах установника управління або зазначеної ним особи. 
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» і ст. 3 Закону України «Про податку на додану вартість», валовий дохід і об`єкт оподаткування податком на додану вартість виникає у разі продажу (поставки) товарів (робіт, послуг). Своєю чергою, не належить до операцій продажу (поставки) товарів (робіт, послуг) з метою оподаткування, згідно зі ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» і Закону України «Про податку на додану вартість», операції, що здійснюються за договорами, які не передбачають переходу права власності, до яких належить і договори довірчого управління. Таким чином, передача коштів довірителем в управління ФФБ не тягне за собою її відображення у податковому обліку як у довірителя, так і у ФФБ.
У відповідності до пп. 7.9.1 п. 7.9. ст. 9 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат не включаються кошти, що залучаються на підставі довірчого управління.
Згідно з п. 5.1 ст. 5 вищезазначеного Закону, валові витрати – це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, що здійснюються як компенсація вартості товарів, роботи, послуги, які придбаваються (виготовляються) для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Оскільки товари, послуги, що придбаваються за договорами довірчого управління, не використовуватимуться у господарській діяльності ФФБ, відповідно, їхня вартість не відображатиметься у них у складі валових витрат.
Відповідно до пп. 3.2.1 п. 3.2 ст. 3 Закону України «Про податку на додану вартість», не є об`єктом обкладення податком на додану вартість діяльність з управління активами. Оскільки грошові внески передаються до ФФБ на підставі договорів управління майном, що передбачають передачу майна в управління за певну плату, то такі операції не будуть об`єктом оподаткування ПДВ.
Таким чином, ТОВ «Новекс», який є Довірителем згідно договору про участь у ФФБ, здійснив уступку майнових прав на об`єкт інвестування будівництва фізичним особам на підставі відповідних договорів, які не містять у собі підстав для передачі права власності на зазначений об`єкт, оскільки право власності на спірний об`єкт буде набуватися після введення об`єкту нерухомості в експлуатацію згідно вимог чинного законодавства. Компенсація коштів за відмову від участі у ФБ згідно договору уступки майнових прав на загальну суму 1863789,00 грн. є фактичним поверненням коштів довірителю, які ним були надані у довірче управління згідно договору №71 від 26.10.2006р.
Виходячи з наведеного, суду не надано підтверджень щодо здійснення позивачем операцій пов`язаних з відчуження права власності, яке є об`єктом оподаткування в розумінні ст. 7. Закону України «Про податок на додану вартість».
Також, судом встановлено та сторонами не заперечується, що в жовтні 2007р. позивачем проведено безпідставне коригування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 4210,00 грн. за лютий 2007 р., оскільки проведеною податковим органом перевіркою (№385/23-2-20549857 від 10.08.2007р.) встановлено правильність визначення податкових зобов`язань з податку на додану вартість за лютий 2007 р., та встановлено заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 6543,00 грн.
На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо скасування податкового повідомлення-рішення №0000062302/2 від 16.06.2009р. в частині донарахування - 310632,00 грн. податку на додану вартість та штрафних санкцій в сумі 155316,00 грн. не є обґрунтованими та не підлягають до задоволення.
На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочиннства України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити частково. 
Податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Івано-Франківську №0000062302/2 від 16 червня 2009 року в частині визначення ТОВ "Новекс" податкового зобов"язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 310632,00 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 155316,00 грн. визнати недійсним.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "Новекс", вул. Короля Данила,16а, м. Івано-Франківськ 3 (Три гривні) 40 коп. сплаченого державного мита.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 

Суддя: Григорук О.Б. 

Постанова складена в повному обсязі 15.12.2009 року.