Справа № 308/18717/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

10 липня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,
суддів – Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними в матеріалах справи доказами, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Олеся Степанівна на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2026 року, ухвалене головуючою суддею Голяна О.В., в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:
У грудні 2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 26.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №2052285, який відповідач підписав електронним підписом. За умовами договору відповідачу надано кредит у сумі 7 000,00 грн строком на 360 днів.
Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 41 720,00 грн, з яких: 7 000,00 грн — заборгованість за тілом кредиту; 12 320,00 грн — заборгованість за відсотками; 8 400,00 грн — заборгованість за нарахованими процентами згідно з кредитним договором з моменту відступлення права вимоги до дати складання розрахунку; 14 000,00 грн — пеня.
21.07.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №21-07/25, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту №2052285 від 26.01.2025, укладеним з ОСОБА_1 .
Враховуючи вищезазначене позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором №2052285 від 26.01.2025 у розмірі 41 720 гривень, а також судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору у сумі 2 422,40 гривень та понесених витрат на правову допомогу у розмірі 16 000 гривень.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №2052285 від 26.01.2025 в розмірі 27 720,00 грн, яка складається з наступного: 7 000,00 грн – заборгованість по тілу кредиту; 12 320,00 грн – заборгованість по процентах; 8 400,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості).
В іншій частині позовних вимог – відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» 1 609,15 грн судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун О.С., подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у частині задоволених позовних вимог.
Вказує, що оскаржуване рішення ухвалено з грубим порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з неправильною оцінкою доказів.
Позивач не додав виписку про рух коштів з карткового рахунку відповідача.
У договорі не зазначено коли виникло у товариства право вимоги до відповідача.
Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Відсотки нараховані кредиторами не відповідають таким принципам та кредитор скориставшись необізнаністю відповідача нарахував несправедливі відсотки.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Факторинг Партнерс» не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить відмовити у задоволенні такої, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Зазначає, що первісний кредитор, яким є ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», є небанківською фінансовою установою та здійснює свою діяльність на підставі спеціальної ліцензії та відповідно до норм чинного законодавства. Товариство не здійснює відкриття фінансових рахунків та перераховує кредитні кошти на вже наявні відкриті банківські рахунки, а тому отримати виписку з карткового рахунку ОСОБА_1 позивач не може.
Вказує, що відповідач добровільно погодився з усіма істотними умовами кредитного договору, зокрема щодо розміру процентної ставки, порядку її нарахування, строків виконання зобов`язань та наслідків їх порушення, а доводи відповідача про необізнаність з умовами є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Вважає, що нарахування кредитної заборгованості здійснено вірно, згідно укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства у сфері кредитування.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Апеляційним судом встановлено, що 26.01.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №2052285, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн строком на 360 днів.
За умовами договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» зобов`язалося надати споживачу кошти у кредит у національній валюті України, а відповідач зобов`язався отримати та повернути кредитні кошти, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом та виконувати інші зобов`язання, передбачені договором.
Договором визначено, що сума кредиту становить 7 000,00 грн, строк кредитування — 360 днів, тип процентної ставки — фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти за стандартною ставкою 1 % на день у межах строку кредиту, при цьому проценти підлягають сплаті кожні 30 днів відповідно до графіку платежів.
Згідно з умовами договору загальні витрати за кредитом за стандартною ставкою на дату його укладення становлять 25 200 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту — 32 200 грн, а орієнтовна реальна річна процентна ставка — 2333,95 % річних.
Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 , при цьому кредит вважається наданим у день перерахування коштів на зазначені реквізити. Датою надання кредиту визначено 26.01.2025 або 27.01.2025.
Договір підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором P484, який застосовано 26.01.2025 о 23:29:01, що підтверджує волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору в електронній формі.
Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №2052285 від 26.01.2025 є Графік платежів, відповідно до якого дата видачі кредиту визначена 26.01.2025, а подальші платежі передбачені у період з 25.02.2025 по 21.01.2026, всього 12 дат платежів. Кількість днів у розрахунковому періоді становить 360 днів.
Згідно з графіком платежів чиста сума кредиту становить 7 000 грн, при цьому загальна сума платежів за розрахунковий період складає 32 200 грн, з яких 7 000 грн — погашення тіла кредиту, а 25 200 грн — проценти за користування кредитом. Щомісячні платежі у період з 25.02.2025 по 22.12.2025 передбачають сплату 2 100 грн процентів, а остаточний платіж 21.01.2026 становить 9 100 грн, з яких 7 000 грн — погашення суми кредиту та 2 100 грн — проценти.
Відповідно до графіка реальна річна процентна ставка становить 2333,95% річних, а загальна вартість кредиту — 32 200 грн.
У поясненні до таблиці зазначено, що виходячи зі строку кредиту загальна сума платежів за розрахунковий період складає 32 200 грн, з яких 25 200 грн — проценти за користування кредитом, а загальна вартість кредиту становить 32 200 грн.
Графік платежів містить відмітку про його підписання споживачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором P484 26.01.2025 о 23:29:01.
Листом ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» №2052285 від 05.09.2025 надано інформацію щодо зарахування кредитних коштів позичальнику ОСОБА_1 . У листі зазначено, що за кредитним договором №2052285 від 26.01.2025 на банківську картку позичальника через платіжну систему PayTech 26.01.2025 було перераховано кредитні кошти у сумі 7 000 грн, транзакція №b4a0ca554cee1c67ca77d5daea3b3ce9. 
А листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 22.07.2025 №20250722-1554 повідомлено, що між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» укладено договір про надання платіжних послуг №01042024-2 від 01.04.2024. В межах цього договору 26.01.2025 здійснено переказ коштів у сумі 7 000,00 грн на платіжну картку клієнта з маскою номера НОМЕР_1 . 

Перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 26.01.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №2052285, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн строком на 360 днів.
Договір підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором P484, який застосовано 26.01.2025 о 23:29:01, що підтверджує волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору в електронній формі.
Кредитний договір укладений між первісним кредитором та ОСОБА_1 згідно положень ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач у своїх доводах не ставить під сумнів факт укладення даного договору.
Слід також погодитись з доводами викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, що ОСОБА_1 не відмовився протягом 14 днів від виконання взятих на себе зобов`язань та продовжив користуватися кредитними коштами.
Листом ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» №2052285 від 05.09.2025 надано інформацію щодо зарахування кредитних коштів позичальнику ОСОБА_1 . У листі зазначено, що за кредитним договором №2052285 від 26.01.2025 на банківську картку позичальника через платіжну систему PayTech 26.01.2025 було перераховано кредитні кошти у сумі 7 000 грн, транзакція №b4a0ca554cee1c67ca77d5daea3b3ce9. 
ТОВ «Факторинг Партнерс» подано 01.05.2026 клопотання про витребування від АБ «Укргазбанк» наступних даних: чи належить платіжна картка № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , докази зарахування 26.01.2025 на дану картку кредитних коштів у сумі 7 000,00 гривень, інформацію чи відкривалась така картка на ім`я ОСОБА_1 , інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій та інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_2 в анкетних даних ОСОБА_1 .
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 19 травня 2026 року клопотання ТОВ «Факторинг Партнерс» задоволено частково. Витребувано від ПАТ АБ «Укргазбанк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) Чи випускалась банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 )?
2) Інформацію про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) за період з 26.01.2025 по 01.02.2025 включно.
Згідно листа ПАТ АБ «Укргазбанк» від 27.05.2026 №БТ-7185, АБ «Укргазбанк» повідомив: 1) на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрито банківську картку № НОМЕР_4 , розрахунковий рахунок в АБ «Укргазбанк» № НОМЕР_5 ; 2) рух коштів надається не за банківською карткою, а за розрахунковим рахунком; 3) за розрахунковим рахунком № НОМЕР_5 від 15.02.2024 відкрито ще одну банківську картку № НОМЕР_6 , яка і відображається у виписці по рахунку.
З наданої виписки по розрахунковому рахунку № НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_1 отримував кредитні кошти в розмірі 7 000,00 гривень, а тому факт отримання та користування кредитними коштами підтверджено належними та допустимими доказами.

У своїх доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що позивач не зазначив у кредитному договорі, коли у нього виникло право вимоги до відповідача та звернув увагу на строк позовної давності.
Цивільним кодексом України визначено, що позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. ст.256, 257 ЦК України).
Статтею 264 того ж Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.
З урахуванням того, що спірні правовідносини виникли у січні 2025 року, то трирічний строк позовної давності станом на момент звернення позивача до суду (грудень 2025 року) не сплив.

Крім цього, ОСОБА_1 у своїх доводах апеляційної скарги посилається на неправомірність нарахованих позивачем відсотків за користування кредитними коштами, однак не надає власного контррозрахунку за нарахованими процентами первісним кредитором чи позивачем, які б спростовували наявні у матеріалах справи розрахунки. 
Посилання відповідача на норми Закону України «Про споживче кредитування», зокрема на п.5 ч. 3 ст. 18, не заслуговує на увагу, оскільки ОСОБА_1 не звертався до відповідача із зустрічним позовом про визнання окремих положень кредитного договору або всього договору недійсним у порядку захисту прав споживачів.
Умови кредитування були чітко відомі відповідачу на момент укладення 26.01.2025 договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №2052285, такий з власної волі підписав договір, погодився з усіма його істотними умовами кредитування, зокрема із встановленими та погодженими між сторонами відсотковими ставками. Договір укладено не з примусу, з власної волі відповідача, який усвідомлював правові наслідки неналежного виконання взятих на себе зобов`язань.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, позивач здійснив донарахування кредитної заборгованості в межах строку кредитування, який становить 360 днів, однак відповідач належним чином свої зобов`язання щодо погашення кредиту та сплати процентів не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за процентами.
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області під час перевірки всіх обставин справи в тому числі в частині нарахування кредитної заборгованості правильно визначив відсутність порушень, оскільки такі нарахування проведено згідно чинного законодавства та згідно умов кредитування погоджених сторонами.
Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині неправомірності нарахування кредиторами відсотків за користування кредитними коштами не знайшли свого підтвердження, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині відповідає нормам матеріального права та ухвалене за повного з`ясування всіх обставин справи.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, не спростовують законного та обґрунтованого рішення, а тому апеляційний суд керуючись положеннями ст. 375 ЦПК України залишає подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2026 року – без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 12, 18, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України апеляційний суд
ухвалив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Олеся Степанівна, залишити без задоволення.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2026 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 10 липня 2026 року.
Суддя-доповідач: 
Судді: