Справа №403/61/26 провадження № 2/403/279/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2026 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю., 
при секретарі судового засідання Могиленко К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,
В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі по тексту рішення - ТОВ «Коллект Центр») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 56669 грн. 40 коп.. 
Позов обгрунтовується тим, що 08 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі по тексту рішення - ТОВ «Служба миттєвого кредитування»), як товариством, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір №2103943546255, за яким товариство зобов’язалося надати позичальнику кредит на суму, погоджену сторонами в анкеті-заяві, що становить 2000,00 грн. на умовах строковості (строк дії кредитного договору - 1 рік), зворотності та платності із встановленням процентної ставки за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у розмірі 2,0% (протягом орієнтовного строку повернення кредиту) та збільшенням процентної ставки на 1,64% (починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту), на 1,38% - починаючи з 15 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, та 2,65% - починаючи з 30 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору. Вказаний кредитний договір був укладений в електронній формі шляхом його підписання відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Враховуючи перерахування позикодавцем кредитних коштів на рахунок позичальника та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, а також заміну 01 грудня 2021 року сторони кредитора у договорі №2103943546255 від 08 лютого 2021 року з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на ТОВ «Вердикт Капітал» та в подальшому на підставі договору №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Коллект Центр», позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість в загальному розмірі 28104,60 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн. та заборгованість за нарахованими процентами - 26104,60 грн..
Крім того, 11 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі по тексту рішення - ТОВ «Служба миттєвого кредитування»), як товариством, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір №2104235100022, за яким товариство зобов’язалося надати позичальнику кредит на суму, погоджену сторонами в анкеті-заяві, що становить 2000,00 грн. на умовах строковості (строк дії кредитного договору - 1 рік), зворотності та платності із встановленням процентної ставки за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у розмірі 2,0% (протягом орієнтовного строку повернення кредиту) та збільшенням процентної ставки на 1,64% (починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту), на 1,38% - починаючи з 15 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, та 2,65% - починаючи з 30 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору. Вказаний кредитний договір був укладений в електронній формі шляхом його підписання відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Враховуючи перерахування позикодавцем кредитних коштів на рахунок позичальника та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, а також заміну 01 грудня 2021 року сторони кредитора у договорі №2104235100022 від 11 лютого 2021 року з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на ТОВ «Вердикт Капітал» та в подальшому на підставі договору №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Коллект Центр», позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість в загальному розмірі 28564,80 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн. та заборгованість за нарахованими процентами - 26564,80 грн..
З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 3328,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн..
У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 , погоджуючись із розміром заборгованості за тілом кредиту за двома кредитними договорами на загальну суму 4000,00 грн., вимоги позивача в частині розміру процентів за користування коштами вважав незаконними і такими, що не підлягають задоволенню. На обгрунтування своїх заперечень зазначив, що погодженим між ним та товариством строком кредитування є 16 та 13 днів відповідно; доказів того, що він ініціював продовження строку користування позикою матеріали справи не містять, а тому розмір відсотків за договором №2103943546255 від 08 лютого 2021 року становить 640,00 грн. та за договором №2104235100022 від 11 лютого 2021 року - 520,00 грн.. Крім того, з розрахунку вбачається часткова сплата ним заборгованості по кредитному договору від 08 лютого 2021 року на загальну суму 1160,00 грн. та за кредитним договором від 11 лютого 2021 року на загальну суму 1280,00 грн.. Також товариство має право здійснити автоматичне подовження строку дії кредитного договору на наступний термін за умови сплати позичальником (або за умови договірного списання) нарахованих за договором відсотків без оформлення/підписання будь-яких додаткових угод, звернень тощо (п.п.2.1.1.11 п.2 Договору). Разом з тим, матеріали справи не місять доказів пролонгації цих договорів, а тому посилання на умови договору щодо автопролонгації строку кредиту без згоди відповідача, у випадку наявності у позичальника на дату закінчення строку кредиту заборгованості, є безпідставними. Таким чином, встановивши погодження між сторонами умов (пункту 2.1.1.6) про продовження строку користування кредитом за згодою позичальника, яку має право погодити позикодавець; приймаючи до уваги нечіткість умов п.2.1.1.11 про автопролонгацію строку кредитування без згоди позичальника; враховуючи положення ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якими нечіткі положення договорів тлумачаться на користь споживача, відповідач вважає недоведеним факт продовження строку кредитування понад 16 та 13 днів та відсутніми підстави для стягнення з нього процентів поза межами строку кредитування. Крім того, відповідачем зазначено, що у разі висновку суду про продовження договорів, вказані позивачем суми відсотків по кожному договору є явно завищені, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. Одночасно у відзиві містяться посилання на судову практику, зокрема, рішення Конституційного суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013, згідно з яким у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, суд має право її зменшити, а також на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, за змістом якої суд може за певних умов зменшити загальний розмір неустойки, штрафу і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов’язання. Вважав необхідним зменшити розмір процентів за вказаними договорами до сум, які не будуть перевищувати розмір отриманих ним коштів, а саме до 2000,00 грн.. Витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16000,00 грн. вважав завищеними, не співмірними зі складністю справи та виконаними роботами, а також такими, що становлять для нього надмірний тягар (а.с.119-121). 

ІІ. Заяви та клопотання. 

Представник ТОВ «Коллект Центр» згідно письмового клопотання, викладеного в прохальній частині позовної заяви, прохав розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення (а.с.7 зворот).
Згідно з поданою до суду 12 червня 2026 року заявою, представник позивача прохала розгляд справи 12 червня 2026 року проводити без її участі (а.с.146).
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 10 березня 2026 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.107-108).
Ухвалою суду від 10 липня 2026 року відмовлено представнику позивача у поновленні строку для подання відповіді на відзив та визначено здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Щодо договору про надання фінансових послуг №2103943546255 «Стандартний» від 08 лютого 2021 року.
08 лютого 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування», як товариством, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір про надання фінансових послуг №2103943546255 «Стандартний» (далі - Договір, кредитний договір), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором Q4 (а.с.22-24). 
Укладення 08 лютого 2021 року кредитного договору в електронному вигляді відповідає умовам: 1) пункту 1.6 Договору, якими визначено, що датою прийняття (акцепту) та підписання кредитного договору вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети, яка підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис; 2) пункту 4.15 Договору, в якому сторони дійшли згоди, що цей договір укладається в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Згідно з умовами укладеного Договору (пункти 1.1, 1.3, 1.9) товариство зобов`язується надати позичальникові ОСОБА_1 кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка визначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності з орієнтовним строком повернення кредиту - 16 днів з моменту його отримання та на граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) - 1 рік, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані відповідно до умов цього Договору, його додатків та правил.
Судом встановлено, що: 1) проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4а; в) починаючи з 15 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною вп.1.4б; г) починаючи з 30 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процента ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п.1.4.в (пункт 1.4 Договору); 2) нараховані проценти підлягають обов’язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати (пункт 1.4.1 Договору); 3) в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтованого строку повернення кредиту, проценти підлягають обов’язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (пункт 1.4.2 Договору); 4) товариство має право здійснити автоматичне подовження строку дії кредитного договору на наступний термін за умови сплати позичальником (або за умови договірного списання) нарахованих за договором відсотків без оформлення/підписання будь-яких додаткових угод, звернень тощо (пункт 2.1.1.11 Договору).
Додатками до Договору є: анкета-заява, графік платежів та паспорт кредиту (пункт 4.14).
Відповідач своїм електронним цифровим підписом підтвердив також отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, викладені у паспорті споживчого кредиту, що були надані йому до укладення кредитного договору (стандартизована форма) (а.с.25 зворот-27).
08 лютого 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на виконання умов Договору було здійснено переказ грошових коштів в сумі 2000 грн.00 коп. на номер платіжної картки № НОМЕР_1 , що відповідає сумі кредиту та номеру карткового рахунку, зазначеного відповідачем в заяві-анкеті (для отримання кредиту) (а.с.27 зворот).
01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) було укладено договір факторингу №1-12, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №2103943546255 від 08 лютого 2021 року в сумі 17520,00 грн., що безпосередньо підтверджується відповідним Реєстром боржників до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, Актом приймання-передавання Реєстру боржників за Договором факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року та платіжним дорученням від 03 грудня 2021 року про оплату фінансування за на користь клієнта (а.с.39-43, 47 зворот, 48, 49-51)
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким ТОВ «Коллект Центр»» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №2103943546255 від 08 лютого 2021 року в сумі 28104,60 грн., що безпосередньо підтверджується відповідним витягом з Реєстру боржників до договору №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором №10-01/2023 від 10 січня 2023 року та актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 10 січня 2023 року (а.с.54-59, 64 зворот-65, 66, 67-68, 69).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2103943546255 від 08 лютого2021 року загальна сума заборгованості відповідача: 1) за період з 08 лютого 2021 року по 30 листопада 2021 року становить 17520,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн., та за процентами - 15520,00 грн., сплачено процентів - 1280,00 грн.; 2) за період з 01 грудня 2021 року по 10 січня 2023 року становить 28104,60 грн., з яких: по основній сумі кредиту - 2000,00 грн., за нарахованими відсотками - 26104,60 грн. (а.с.32-34, 36).
Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 08 лютого 2021 року кредитного договору та отримання за ним кредитних коштів у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом повністю відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

Щодо договору про надання фінансових послуг №2104235100022 «Стандартний» від 11 лютого 2021 року.
11 лютого 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування», як товариством, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір про надання фінансових послуг №2104235100022 «Стандартний» (далі - Договір, кредитний договір), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором G6 (а.с.9-11). 
Укладення 11 лютого 2021 року кредитного договору в електронному вигляді відповідає умовам: 1) пункту 1.6 Договору, якими визначено, що датою прийняття (акцепту) та підписання кредитного договору вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети, яка підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис; 2) пункту 4.15 Договору, в якому сторони дійшли згоди, що цей договір укладається в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Згідно з умовами укладеного Договору (пункти 1.1, 1.3, 1.9) товариство зобов`язується надати позичальникові ОСОБА_1 кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка визначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності з орієнтовним строком повернення кредиту - 13 днів з моменту його отримання та на граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) - 1 рік, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані відповідно до умов цього Договору, його додатків та правил.
Судом встановлено, що: 1) проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4а; в) починаючи з 15 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною вп.1.4б; г) починаючи з 30 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процента ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п.1.4.в (пункт 1.4 Договору); 2) нараховані проценти підлягають обов’язковій сплаті на 13 день з моменту отримання кредиту в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати (пункт 1.4.1 Договору); 3) в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтованого строку повернення кредиту, проценти підлягають обов’язковій сплаті кожні 13 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (пункт 1.4.2 Договору); 4) товариство має право здійснити автоматичне подовження строку дії кредитного договору на наступний термін за умови сплати позичальником (або за умови договірного списання) нарахованих за договором відсотків без оформлення/підписання будь-яких додаткових угод, звернень тощо (пункт 2.1.1.11 Договору).
Додатками до Договору є: анкета-заява, графік платежів та паспорт кредиту (пункт 4.14).
Відповідач своїм електронним цифровим підписом підтвердив також отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, викладені у паспорті споживчого кредиту, що були надані йому до укладення кредитного договору (стандартизована форма) (а.с.12 зворот-14).
11 лютого 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на виконання умов Договору було здійснено переказ грошових коштів в сумі 2000 грн. 00 коп. на номер платіжної картки № НОМЕР_1 , що відповідає сумі кредиту та номеру карткового рахунку, зазначеного відповідачем в заяві-анкеті (для отримання кредиту) (а.с.14 зворот).
01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) було укладено договір факторингу №1-12, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №2104235100022 від 11 лютого 2021 року в сумі 17520,00 грн., що безпосередньо підтверджується відповідним Реєстром боржників до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, Актом приймання-передавання Реєстру боржників за Договором факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року та платіжним дорученням від 03 грудня 2021 року про оплату фінансування за на користь клієнта (а.с.39-43, 47 зворот, 48, 49-51).
10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) було укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким ТОВ «Коллект Центр»» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №2104235100022 від 11 лютого 2021 року  в сумі 28564,80 грн., що безпосередньо підтверджується відповідним витягом з Реєстру боржників до договору №10-03/2023 від 10 березня 2023 року, актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором №10-03/2023 від 10 березня 2023 року та актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 31 березня 2023 року (а.с.70-75, 83 зворот-84, 85, 85 зворот-87, 88).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2104235100022 від 11 лютого2021 року загальна сума заборгованості відповідача: 1) за період з 11 лютого 2021 року по 30 листопада 2021 року становить 17520,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн., та за процентами - 15520,00 грн., сплачено процентів - 1160,00 грн.; 2) за період з 01 грудня 2021 року по 10 березня 2023 року становить 28564,80 грн., з яких: по основній сумі кредиту - 2000,00 грн., за нарахованими відсотками - 26564,80 грн. (а.с.19-21, 35).
Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 11 лютого 2021 року кредитного договору та отримання за ним кредитних коштів у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом повністю відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 
Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.  Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов’язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: 
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19).          Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що договір про надання фінансових послуг №2103943546255 від 08 лютого 2021 року був підписаний відповідачем по справі ОСОБА_1 після його ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця ТОВ «Служба миттєвого кредитування» за допомогою одноразового ідентифікатора Q4, а договір про надання фінансових послуг №2104235100022 від 11 лютого 2021 року - за допомогою одноразового ідентифікатора G6, що підтверджує укладення ним цих договорів саме як електронних правочинів в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма їх істотними умовами. 
В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця ТОВ «Служба миттєвого кредитування» за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразових ідентифікаторів, укладення кредитних договорів було б технічно неможливим.
Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «Коллект Центр» щодо здійснення саме відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису договору №2103943546255 від 08 лютого 2021 року за допомогою одноразового ідентифікатора Q4 та договору №2104235100022 від 11 лютого 2021 року за допомогою одноразового ідентифікатора G6 суду надано не було.
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» н, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов’язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов’язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності), третіх осіб.
За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).
З наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідача за договором №2103943546255 від 08 лютого 2021 року, вбачається, що сума заборгованості за період з 08 лютого 2021 року по 30 листопада 2021 року складає: за тілом кредиту - 2000,00 грн., за нарахованими процентами - 15520,00 грн..
За період з 01 грудня 2021 року по 07 лютого 2022 року заборгованість відповідача за нарахованими процентами складає 10584,60 грн..
Загальна сума заборгованості за нарахованими процентами складає 26104,60 грн..
Наведений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 відповідає умовам наведеного вище кредитного договору щодо розміру платежів, які підлягали до сплати відповідачем, в тому числі нарахування процентів: 
1) за період з 08 лютого 2021 року по 30 листопада 2021 року:
- за ставкою 2% в день (пункт 1.4 а Договору), що складає 40,00 грн (2% від 2000,00 грн.) протягом орієнтованого строку повернення кредиту (13 днів); 
- за ставкою 3,64% в день (пункт 1.4б Договору), що складає 72,80 грн. (2,00% +1,64% = 3,64% від 2000,00 грн.) протягом наступних 14 днів з першого дня після закінчення орієнтованого строку; 
- за ставкою 5,02% в день (пункт 1.4в Договору), що складає 100,40 грн. (3,64% + 1,38% = 5,02% від 2000,00 грн.), починаючи з 15-го дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту; 
- за ставкою 7,67% в день (пункт 1.4г Договору), що складає 153,40 грн. (5,02% + 2,65% = 7,67% від 2000,00 грн.), починаючи з 30-го дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту; 
2) зменшення первісним кредитодавцем нарахованої суми процентів на 24868,60 грн. (часткове списання заборгованості) з власної ініціативи та визначення суми заборгованості за нарахованими процентами станом на 30 листопада 2021 року в сумі 15520,00 грн. з урахуванням внесених відповідачем платежів на суму 1280,00 грн. (16800,00 грн. - 1280, 00 грн. (640,00 грн. +640,00 грн.));
3) за період з 01 грудня 2021 року по 07 лютого 2022 року, а саме: в межах строку дії кредитного договору (пункт 1.9 Договору) за ставкою 7,67% від 2000,00 грн., що становить 153,40 грн., за 69 днів після відступлення права вимоги 01 грудня 2021 року від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал», а всього на загальну суму 10584,60 грн. (69 днів х 153,40 грн.).
4) загальна сума процентів складає 26104,60 грн. (15520,00 грн. + 10584,60 грн.);
5) загальна сума заборгованості за кредитним договором 28104,60 грн. (2000,00 грн. (тіло кредиту) + 26104,60 грн. (проценти)).
З наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідача за договором №2104235100022 від 11 лютого 2021 року, вбачається, що сума заборгованості за період з 11 лютого 2021 року по 30 листопада 2021 року складає: за тілом кредиту - 2000,00 грн., за нарахованими процентами - 15520,00 грн..
За період з 01 грудня 2021 року по 10 лютого 2022 року заборгованість відповідача за нарахованими процентами складає 11044,80 грн..
Загальна сума заборгованості за нарахованими процентами складає 26564,80 грн..
Наведений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 відповідає умовам наведеного вище кредитного договору щодо розміру платежів, які підлягали до сплати відповідачем, в тому числі нарахування процентів: 
1) за період з 11 лютого 2021 року по 30 листопада 2021 року:
- за ставкою 2% в день (пункт 1.4 а Договору), що складає 40,00 грн (2% від 2000,00 грн.) протягом орієнтованого строку повернення кредиту (13 днів); 
- за ставкою 3,64% в день (пункт 1.4б Договору), що складає 72,80 грн. (2,00% +1,64% = 3,64% від 2000,00 грн.) протягом наступних 14 днів з першого дня після закінчення орієнтованого строку; 
- за ставкою 5,02% в день (пункт 1.4в Договору), що складає 100,40 грн. (3,64% + 1,38% = 5,02% від 2000,00 грн.), починаючи з 15-го дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту; 
- за ставкою 7,67% в день (пункт 1.4г Договору), що складає 153,40 грн. (5,02% + 2,65% = 7,67% від 2000,00 грн.), починаючи з 30-го дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту; 
2) зменшення первісним кредитодавцем нарахованої суми процентів на 24868,60 грн. (часткове списання заборгованості) з власної ініціативи та визначення суми заборгованості за нарахованими процентами станом на 30 листопада 2021 року в сумі 15520,00 грн. з урахуванням внесених відповідачем платежів на суму 1160,00 грн. (16680,00 грн. - 1160, 00 грн. (520,00 грн. +640,00 грн.));
3) за період з 01 грудня 2021 року по 10 лютого 2022 року, а саме: в межах строку дії кредитного договору (пункт 1.9 Договору) за ставкою 7,67% від 2000,00 грн., що становить 153,40 грн., за 72 днів після відступлення права вимоги 01 грудня 2021 року від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал», а всього на загальну суму 11044,80 грн. (72 днів х 153,40 грн.).
4) загальна сума процентів складає 26564,80 грн. (15520,00 грн. + 11044,80 грн.);
5) загальна сума заборгованості за кредитним договором 28564,80 грн. (2000,00 грн. (тіло кредиту) + 26564,80 грн. (проценти)).
При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу на підтвердження належного (в повній мірі) виконання ним зобов’язань за наведеними вище двома кредитними договорами, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості та її розміру.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов’язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов’язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності двох кредитних договорів, укладених за його участю, а також укладених в подальшому стосовно них договорів факторингу та відступлення прав вимоги.
Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.
Отже, набуття позивачем ТОВ «Коллект Центр» права вимоги заборгованості за договором про надання фінансових послуг №2103943546255 від 08 лютого 2021 року та за договором про надання фінансових послуг №2104235100022 від 11 лютого 2021 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цих договорів розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була.
Судом враховується, що у даній справі кредитні договори у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювались та не визнавались недійсними, дії фінансових установ щодо виконання договорів не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи ним не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розміру.
Суд не погоджується з наведеними відповідачем у відзиві доводами щодо недоведеності позивачем факту продовження строку кредитування понад 16 та 13 днів, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів пролонгації договорів №2103943546255 від 08 лютого 2021 року та №2104235100022 від 11 лютого 2021 року, оскільки така пролонгація за умовами договорів мала здійснюватись шляхом здійснення платежу на користь позивача згідно з п.п.2.1.1.11 п.2 Договору, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 1.9 договору про надання фінансових послуг №2103943546255 від 08 лютого 2021 року граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) становить 1 рік.
Аналогічна за змістом норма міститься також і в пункті 1.9 договору про надання фінансових послуг №2104235100022 від 11 лютого 2021 року.
Пунктом 2.1.1.11 цих кредитних договорів передбачене право первісного кредитодавця ТОВ «Служба миттєвого кредитування» здійснити автоматичне подовження строку дії кредитного договору на наступний термін за умови сплати позичальником (або за умови договірного списання) нарахованих за договором відсотків без оформлення/підписання будь-яких додаткових угод, звернень тощо.
Отже, зазначена договірна норма стосується продовження строку дії саме кредитного договору, яким є 1 рік, а не орієнтовного строку повернення кредиту, яким є 16 днів (у кредитному договорі від 08 лютого 2021 року) та 13 днів (у кредитному договорі від 11 лютого 2021 року).
Враховуючи, що нарахування процентів за користування процентами здійснювалось за обома кредитними договорами в межах строку кредитування (1 року), підстави для застосування до спірних правовідносин сторін положень пункту 2.1.1.11 цих договорів відсутні, а тому твердження відповідача про непродовження строку користування кредитом за відсутності здійснених ним проплат, є необгрунтованими.
Безпідставними є також твердження відповідача про визначені кредитними договорами строки кредитування 16 та 13 днів, в межах яких і мали нараховуватись проценти за користування кредитом з огляду на те, що умови, визначені пунктом 1.3 обох кредитних договорів, стосуються саме орієнтовного строку повернення кредиту - 16 та 13 днів відповідно і передбачають перерахування орієнтовного строку повернення кредиту кожного разу на 13 днів з моменту сплати всіх попередньо нарахованих процентів.
При цьому пунктом 1.4.2 кредитних договорів передбачено, що у разі, якщо сума кредиту залишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов’язковій сплаті кожні 13 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.
Наданим позивачем розрахунком заборгованості ОСОБА_1 , який не був спростований останнім та з яким він погодився в частині сплачених ним грошових коштів на виконання умов кредитних договорів, підтверджується сплата відповідачем на погашення нарахованих процентів за договором №2104235100022 коштів: 23 лютого 2021 року - 520,00 грн. та 11 березня 2021 року - 640,00 грн., за договором №2103943546255 коштів: 23 лютого 2021 року - 640,00 грн. та 11 березня 2021 року - 640,00 грн., однак не підтверджується сплата відповідачем грошових коштів щодо повернення суми кредиту - по 2000,00 грн. за кожним із кредитних договорів, а тому продовження нарахування кредитодавцем процентів за фактичний строк користування кредитом в межах граничного строку кредитування (1 року) та зі збільшенням процентної ставки згідно з пунктом 1.4а, враховуючи сплату відповідачем процентів, нарахованих протягом орієнтовного строку повернення кредиту, що відповідає як графіку платежів, так і заяві-анкеті для отримання кредиту, є правомірним.
Подальше збільшення процентної ставки при нарахуванні процентів за користування кредитом згідно з пунктами 14б, 14в та 14г не було пов’язане із необхідністю сплати відповідачем процентів за кожні попередні 13 днів, а тому також є правомірним. 
Отже, твердження ОСОБА_1 щодо визначеного договорами строку кредитування - 16 днів та 13 днів відповідно не грунтуються на умовам укладених ним договорів та є помилковим.
Суд відхиляє наведені відповідачем у поданому до суду відзиві на позов доводи про те, що сума відсотків є явно завищеною, не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, є неспівмірною із сумою кредитів за кожним із договорів, а тому підлягає зменшенню до сум, які не будуть перевищувати розмір отриманих ним коштів, а саме до 2000,00 грн., виходячи з наступного.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини.         Цивільні обов’язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст.14 ЦК України).       Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до акті цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
Відповідачем ОСОБА_1 не спростовано факту добровільного укладення ним двох кредитних договорів, які є предметом судового розгляду, та які містять умови щодо сплати процентів за користування кредитом, як і не доведено належними та допустимими доказами обставини неотримання ним грошових коштів у визначеним цими договорами розмірах від первісного кредитодавця ТОВ «Служба миттєвого кредитування».     За відсутності доказів протилежного, судом враховується, що відповідач належно і у доступній формі ознайомився з усіма умовами договорів, повністю і однаково з кредитором їх розумів, вважав їх справедливими, адекватними, розумними і жодних заперечень не мав. Діючи покроково та надаючи свої персональні дані, генеруючи ідентифікаційний підпис, врешті решт відповідач отримав кредит та не відмовився від отриманого кредиту протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання грошових коштів за кожним із двох кредитних договорів.           Вибір контрагента правочинів та електронні договори із ТОВ «Служба миттєвого кредитування» були підписані відповідачем добровільно, його волевиявлення, як позичальника, було вільним, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин, відповідало його внутрішній волі та намірам безумовного і реального виконання взятих на себе зобов’язань.             Обставин, які б суперечили волевиявленню відповідача ОСОБА_1 , як позичальника, при укладанні двох кредитних договорів в електронній формі, а також про наявність у діях первісного кредитодавця ТОВ «Служба миттєвого кредитування» умислу, спрямованого на введення відповідача в оману судом не встановлено.     З урахуванням перевіреного судом розрахунку заборгованості відповідача, підстав вважати кредитні договори, укладені за його участі, повністю нікчемним також немає.
Наведені відповідачем ОСОБА_1 у відзиві на позов посилання на зміст рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013, згідно з яким у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, суд має право її зменшити, а також на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, за змістом п.8.38 якої суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов’язання, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин сторін, оскільки стосуються дотримання кредитором засад справедливості, добросовісності та розумності саме при визначенні розміру неустойки (штрафу, пені) та процентів річних, як виду відповідальності боржника за невиконання договірного зобов’язання щодо повернення грошових коштів у передбачені кредитним договором строки.
Натомість у даній справі нарахування процентів за кожним із двох кредитних договорів, укладених 08 лютого та 11 лютого 2021 року відповідно, здійснювалось в межах погодженого сторонами строку кредитування (один рік) та саме за користування відповідачем наданими йому кредитними коштами, а не як, міра відповідальності за їх неповернення після закінчення такого строку.
Враховуючи, що строк виконання відповідачем зобов’язання в повному обсязі настав за договором №2103943546255 - 07 лютого 2022 року, а за договором №2104235100022 - 10 лютого 2022 року, правові підстави для ототожнення процентів річних за прострочення грошового зобов’язання та процентів, нарахованих за користування кредитом в межах строку, на який він був наданий, відсутні.
На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов’язань за двома кредитними договорами щодо повернення суми кредиту та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування кредитом), право грошової вимоги за яким у встановленому законом порядку було набуте позивачем на підставі договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року, та приходить до висновку про задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за: 1) договором про надання фінансових послуг №2103943546255 від 08 лютого 2021 року в сумі 28104,60 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн., за процентами - 26104,60 грн.; 2) договором про надання фінансових послуг №2104235100022 від 11 лютого 2021 року в сумі 28564,80 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн., за процентами - 26564,80 грн., а всього в загальному розмірі 56669,40 грн..

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом майнового характеру в паперовій формі, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 3328 грн. 00 коп. (а.с.1).
З огляду на викладене, враховуючи задоволення судом позовних вимог в повному обсязі, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «Коллект Центр» грошові кошти по сплаті судового збору в розмірі 3328,00 грн., які були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.          Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.       Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).
У поданій до суду позовній заяві представником ТОВ «Коллект Центр» зазначено про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн..
На підтвердження зазначеного розміру понесених ТОВ «Коллект Центр» витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача були надані копії: 1) договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Коллект Центр», як клієнтом, та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В., яким передбачено обов`язок клієнта оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги, факт надання яких підтверджується актом про надання юридичної допомоги (а.с.94-96); 2) заявки на надання юридичної допомоги №1224 від 01 грудня 2025 року, в якій визначена вартість наступних послуг: надання усної консультації з вивченням документів (2 години) - 4000,00 грн., виходячи з вартості одиниці виміру 2000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (4 годин) - 12000,00 грн., виходячи з вартості одиниці виміру 3000,00 грн. (а.с.100); 3) витягу з акту №17 про надання юридичної допомоги від 31 грудня 2025 року, з якого вбачається перелік та вартість наданих послуг, пов`язаних з відповідачем ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів - 2 години вартістю 4000,00 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 4 години вартістю 12000,00 грн. (а.с.101).
В судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно заяви, викладеного в прохальній частині прохав провести розгляд справи за його відсутності (а.с.146 зворот). 
Відповідачем ОСОБА_1 у поданому до суду відзиві вважав витрати позивача на професійну правничу допомогу завищеними, не співмірними зі складністю справи та виконаними роботами, а також такими, що становлять для нього надмірний тягар
При вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення із відповідача зазначеного у позовній заяві розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).
У разі недотримання цих вимог суд відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.     
Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.        За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.  
У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.  При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.             Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).  
З наданого представником позивача витягу з акту №17 про надання юридичної допомоги від 31 грудня 2025 року, вбачається вартість наданих адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» послуг: 1) усна консультація з вивченням документів - 4000,00 грн. за 2 години часу; 2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 12000,00 грн. за 4 години часу.
Разом з тим, спір по справі, яка є малозначною, не є складним; позовна заява містить посилання виключно на норми чинного законодавства та зміст кредитного договору, що, як наслідок, не потребувало від адвокатського об’єднання в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. проведення порівняльного аналізу цих правових норм, ознайомлення з практикою суду касаційної інстанції та витрачання у зв’язку з цим значного часу для визначення способу захисту права ТОВ «Коллект Центр», як позивача, та обгрунтування правових підстав позову; вивчення документів повністю охоплюється наданням такої послуги як складання позовної заяви, внаслідок чого суд, враховуючи, що надання усної консультації не є необхідною послугою в контексті обставин даної справи, приходить до висновку про виключення з вартості наданих адвокатським об’єднанням «Лігал Ассістанс» послуги із вивчення документів та надання усної консультації, а також достатність витрачання адвокатом, виходячи із засад розумності та співмірності із ціною позову, 2 години часу для складання позовної заяви, вартість якої складатиме 2000,00 грн., виходячи із вартості 1 години часу - 2000,00 грн..
З огляду на викладене, обсяг як юридичної, так і технічної роботи (зокрема, складання позовної заяви) адвокатського об’єднання «Лігал Ассістанс»в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. не можна вважати значним; вартість такої роботи у загальному розмірі 16000,00 грн. є завищеною, належним чином не обгрунтованою, а тому суд, з урахуванням заперечень відповідача щодо заявленого розміру, приходить до висновку про часткове задоволення визначеного позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., що на думку суду в повній мірі відповідатиме принципам співмірності та розумності судових витрат, характеру спірних правовідносин, обсягу наданих адвокатським об`єднанням послуг позивачу, складності справи та реальності наданих адвокатських послуг.  
Інші судові витрати, пов’язані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,          
В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами задоволити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за:
1) договором про надання фінансових послуг №2103943546255 «Стандартний» від 08 лютого 2021 року в загальній сумі 28104 грн. 60 коп. (двадцять вісім тисяч сто чотири гривні шістдесят копійок);
2) договором про надання фінансових послуг №2104235100022 «Стандартний» від 11 лютого 2021 року в загальній сумі 28564 грн. 80 коп. (двадцять вісім тисяч п`ятсот шістдесят чотири гривні вісімдесят копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 3328 грн. 00 коп. (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп. (дві тисячі гривень 00 копійок).
Повне ім`я та найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» місцезнаходження: вул.Мечнікова, буд.№3, офіс 306 м.Київ, поштовий індекс 01133, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44276926.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення). 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 15 липня 2026 року.

Суддя С.Ю.Атаманова