Справа № 197/734/26
Провадження № 1-кп/197/33/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2026 року с-ще Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорки - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5 , 
захисника - адвоката ОСОБА_6 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ща Широке кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Широке, Широківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який навчається у філії Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
встановив:
відповідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами Президента України) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 та продовжено до теперішнього часу. 21 квітня 2026 року, приблизно о 16:30, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , проходячи поблизу будинку № 29 по вулиці Покровській в селищі Широкому, Криворізького району, Дніпропетровської області, зустріли неповнолітнього ОСОБА_8 , з яким на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт. Під час спілкування, неповнолітній ОСОБА_8 , побоюючись можливого застосування до нього фізичного насильства, оскільки останніх було двоє, а він перебував сам, почав тікати від них, під час чого випадково загубив мобільний телефон марки "Іphone Xs", IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який належить його матері ОСОБА_9 та перебував у нього в користуванні. У цей час неповнолітній ОСОБА_4 , достовірно розуміючи, що вказаний мобільний телефон належить ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, в період воєнного стану, шляхом вільного доступу викрав вищевказаний мобільний телефон, вартістю 4466,33 гривень. Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 4466,33 гривень
Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та наполягав на затвердженні укладеної ним із прокурором угоди про визнання винуватості.
Прокурор, захисник, законний представник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості, не вбачаючи підстав для відмови у її затвердженні.
Судом встановлено, що 16.06.2026 під час досудового слідства між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12026041610000139 від 21.04.2026 за ч. 4 ст. 185 КК України, за наявності письмової згоди потерпілого на укладення угоди, з одного боку та ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468-469, 472-473, 476 КПК України, за наявносі письмової заяви потрепілої ОСОБА_9 від 12.06.2026 про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , була укладена угода про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої: ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення; сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання більш м`яке, ніж передбачено санкцією ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ст. 69, 59-1, 101 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст.59-1 КК України. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а також наслідки її невиконання.
Враховуючи ту обставину, що під час досудового слідства між законним представником в інтересах неповнолітнього обвинуваченого, за письмовою згодою потерпілого та прокурором, за участю захисника, та законного представника обвинуваченого, була укладена угода про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом, кримінальне провадження розглядалося судом відповідно до положень ч. 2 ст. 473 та ч. 4 ст. 474 КПК України.
Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Розглядаючи зазначену угоду про визнання винуватості судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. Потерпіла у цьому кримінальному провадженні надала письмову згоду на укладення прокурором угоди про визнання винуватості з ОСОБА_4 , майнову шкоду було відшкодовано повністю шляхом повернення майна.
Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано в обвинуваченого ОСОБА_4 , що він повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки затвердження та невиконання угоди; характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винуватим; вид та міру покарання, яке буде призначене йому у разі затвердження угоди судом, і на яке він погодився.
Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами цієї угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки: її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб; правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення; обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтвердив можливість виконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Запобіжний захід не обирався. Витрати на залучення експерта стягнути з обвинуваченого. Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України, при цьому зі зняттям арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2026 року №213/1739/26 (провадження № 1-кс/213/140/26) за минуванням потреби. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 174, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд
ухвалив:
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 червня 2026 року між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 та законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання на підставі ст. 69, п.п. 1-3 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 59-1, ст. 101 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік з покладенням на нього наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Скасувати арешт, накладений на мобільний телефон "Іphone Xs", IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , ухвалою слідчого судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2026 року №213/1739/26 (провадження № 1-кс/213/140/26).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1925 (одну тисячу дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 44 копійки судових витрат на залучення експерта.
Речові докази та документи: копію чеку про покупку телефону та копію гарантійого талону залишити при матеріалах справи;
мобільний телефон "Іphone Xs", IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , - вважати повернутим ОСОБА_9 , яка є власником, згідно збережної розписки від 16 червня 2025 року.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів із моменту його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1