543/621/26 
2/543/569/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2026 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Попадюка С.С., секретаря судового засідання Михалець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
Представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - Усенко М.І., за допомогою підсистеми «Електронний Суд», 26.05.2026 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №20889-08/2024 в розмірі 18145 грн 60 коп. та понесені судові витрати.
Позовна заява мотивована тим, що 17.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №20889-08/2024, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу фінансовий кредит в розмірі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, Відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору.
27.01.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», було укладено Договір факторингу №27012025, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №20889-08/2024 від 17.08.2024, що становить 18145,60 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить – 4775,00 грн; заборгованість за процентами становить – 4297,80 грн; заборгованість за штрафом становить – 9072,80 грн.
За викладених обставин позивач вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою за захистом своїх порушених прав.
Ухвалою від 29.06.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 09 год. 00 хв. 11.08.2026 у приміщенні суду, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 
10.07.2026 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що не заперечує факту укладення кредитного договору, однак не погоджується з позовними вимогами в заявленому розмірі, оскільки вони не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами. Вказує, що розрахунок заборгованості, поданий позивачем, не є беззаперечним доказом і повинен бути перевірений судом. Крім того, позивач повинен належними доказами підтвердити набуття права вимоги за кредитним договором, у тому числі надати документи, які беззаперечно підтверджують передачу саме зобов`язання відповідача за договором факторингу. Також вважає необґрунтованими вимоги про стягнення 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що заявлений розмір витрат є явно завищеним і не відповідає принципам розумності та співмірності. З урахуванням викладеного, просить суд: відмовити у задоволенні позовних вимог у частині, яка не підтверджена належними та допустимими доказами; перевірити правильність розрахунку заборгованості та належність доказів переходу права вимоги до позивача; зменшити витрати на професійну правничу допомогу з 8000 грн до розумного та співмірного розміру або відмовити у їх стягненні. При ухваленні рішення просить врахувати матеріальне становище відповідача, значне кредитне навантаження та принципи справедливості, добросовісності й розумності.
В судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення в даній справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.
17.08.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та  ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №20889-08/2024. Відповідно до умов договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту – 17.08.2024. Дата погашення кредиту – 14.12.2024. За користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. тип процентної ставки: фіксована. Денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149-60хх-хххх-0995. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідач підписав заяву-Анкету клієнта, Паспорт споживчого кредиту та даний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором W1092 (а.с.11-24).
ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту №20889-08/2024 виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 5000,00 грн шляхом їх перерахування на картку позичальника НОМЕР_1 , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту (а.с.25 звор.).
Крім того, 21.07.2026 на виконання ухвали суду, від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла інформація про те, що на ім`яОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ). По рахунку (ах) НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) було зарахування коштів на суму 5000 UAH за період 17.08.2024-22.08.2024 р. – 17.08.2024 (а.с.96).
З Розрахунку заборгованості за кредитним договором №20889-08/2024 від 17.08.2024, сформованого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», вбачається, що ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надало кредит ОСОБА_1 , нарахувало проценти та штраф відповідно до умов договору, а відповідач ОСОБА_1 здійснював платежі на погашення заборгованості. Загальна сума заборгованості на дату розрахунку – 03.03.2026 становить 18145,60 грн (а.с.26-28).
27.01.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Фактор) укладено Договір факторингу №27012025, у відповідності до умов якого Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна договору) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель заборгованості). Згідно п.1.4 Договору факторингу №27012025 права вимоги переходять до Фактора з моменту набрання чинності даним Договором, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання Фактором та Клієнтом умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається. Пунктом 8 Договору визначено порядок передачі Реєстру Боржників та порядок обміну Документацією. Відповідно до п.13.1, Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та діє до 31 грудня 2025 р., але у будь-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань Сторонами. Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №27012025 від 27.01.2025 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №20889-08/2024 від 17.08.2024 на загальну суму 18145,6 грн, з яких: 4775,00 грн – заборгованість по тілу кредиту; 4297,80 грн – заборгованість по відсотках; 9072,80 грн – заборгованість по пеням/штрафам (а.с.20 звор.-31).
Вирішуючи спір, суд виходить з такого. 
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.
Висновки стосовно правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, зокрема, Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.
Суд враховує, що відповідачем визнається факт укладення кредитного договору із ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», та не заперечується отримання на його підставі кредитних коштів у сумі 5000,00 грн. Також відповідачем не надано суду доказів на спростування правомірності укладеного 27.01.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал»Договору факторингу № 27012025.
З досліджених доказів по справі судом встановлено, що позивач правомірно набув права вимоги за кредитним договором № 20889-08/2024 від 17.08.2024, боржником за якими є відповідач.
Водночас, визначаючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, суд дійшов таких висновків.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися з нормами Закону.
Згідно з п.11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» (далі - Закон № 1734-VIII) споживчий кредит (кредит) - це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно п. 1.1 Договору №20889-08/2024 від 17.08.2024, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, поворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Пунктом 1.2 Договору визначено, що мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Отже, до вказаних правовідносин застосовуються вимоги Закону № 1734-VIII, яким визначаються загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023.
Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.
Згідно з частиною п`ятою статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 17.08.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Відтак до кредитних договорів, що укладені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», з урахуванням п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», підлягає застосуванню такий розмір денної процентної ставки: протягом перших 120 днів (з 24.12.2023 по 21.04.2024) - 2,5 %; протягом наступних 120 днів (з 22.04.2024 по 19.08.2024) - 1,5 %, починаючи з 20.08.2024 – 1%.
Суд констатує, що договір про споживчий кредит №20889-08/2024 укладено 17.08.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення фіксованої денної процентної ставки на рівні 1,5%, яка застосовується протягом усього строку кредитування (120 днів), є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що, починаючи з 17.08.2024 по 14.12.2024 відповідачу нараховувалися проценти за користування кредитом за ставкою 1,5% за кожен день (а.с.26-28).
Аналізуючи умови укладеного між сторонами кредитного договору та розрахунку заборгованості в частині нарахування процентів за користування кредитом, суд вважає, що нараховані відповідачу проценти з 20.08.2024 по кінець строку кредитування суперечать вимогам п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», відтак підлягають перерахунку.
Суд звертає увагу, що розмір нарахованої позивачем щоденної процентної ставки 1,5% за період з 17.08.2024 по 19.08.2024 включно (3 дні), що становить 225,00 грн, відповідає умовам договору та узгоджується з Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України «Про споживче кредитування».
За період з 20.08.2024 по 12.09.2024 розмір відсотків за користування кредитом становить 1200,00 грн (5000,00 грн *1%*24 дні), а всього за період з 17.08.2024 по 12.09.2024 розмір відсотків становить 1425,00 грн (225,00 + 1200,00).
Суд враховує що відповідачем 12.09.2024 було сплачено первісному кредитору 2250,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.26), 
Суд звертає увагу, що відповідно до п.3.3 Договору, нарахування процентів за цим Договором здійснюється в межах строку кредитування. починаючи з дня надання кредиту. при цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня.
Згідно з п. 3.5 Договору, у випадку, коли Клієнт сплачує суму коштів, яка більша ніж сума чергового платежу відповідно до Графіка платежу, та сума штрафних санкцій (у випадку їх нарахування), сума переплачених коштів спрямовується на погашення суми кредиту.
Згідно з п.3.7. Договору, у разі недостатності суми здійсненого Клієнтом платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Товариства у такій черговості: 1) у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
Так черговість погашення вимог кредитора повністю узгоджується із ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням вказаних вище положень Договору, сплачена відповідачем 12.09.2024 сума 2250,00 грн, яка перевищує визначений вище судом розмір відсотків (1425,00 грн) підлягає зарахуванню в погашення заборгованості відповідача у таких розмірах: 1425,00 грн – на погашення відсотків, 825,00 грн на погашення тіла кредиту. Залишок тіла кредиту станом на 13.09.2024 складе – 4175,00 грн (5000,00 грн – 825,00 грн).
Відповідачем 16.09.2024 було сплачено первісному кредитору 429,78 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.26).
За період з 13.09.2024 по 16.09.2025 включно (4 дні), з урахуванням тіла кредиту 4175,00 грн., проценти за користування становитимуть 167,00 грн. (4175,00 грн*1%*4 дні).
З урахуванням вказаних вище положень Договору, сплачена відповідачем 16.09.2024 сума 429,78 грн, яка перевищує визначений вище судом розмір відсотків (167,00 грн) підлягає зарахуванню в погашення заборгованості відповідача у таких розмірах: 167,00 грн – на погашення відсотків, 262,78 грн на погашення тіла кредиту. Залишок тіла кредиту станом на 17.09.2024 складе – 3912,22 грн (4175,00 грн – 262,78 грн).
Відповідачем 09.10.2024 було сплачено первісному кредитору 1719,12 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.26 на звор.).
За період з 17.09.2024 по 09.10.2025 включно (23 дні), з урахуванням тіла кредиту 3912,22 грн., проценти за користування становитимуть 899,76 грн. (3912,22 грн*1%*23 днів).
З урахуванням вказаних вище положень Договору, сплачена відповідачем 09.10.2024 сума 1719,12 грн, яка перевищує визначений вище судом розмір відсотків (899,76 грн) підлягає зарахуванню в погашення заборгованості відповідача у таких розмірах: 899,76 грн – на погашення відсотків, 819,36 грн на погашення тіла кредиту. Залишок тіла кредиту станом на 10.10.2024 складе – 3092,86 грн (3912,22 грн – 819,36 грн).
Відповідачем 14.10.2024 було сплачено первісному кредитору 358,15 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.26 на звор.).
За період з 10.10.2024 по 14.10.2025 включно (5 днів), з урахуванням тіла кредиту 3092,86 грн., проценти за користування становитимуть 154,65 грн. (3092,86 грн*1%*5 днів).
З урахуванням вказаних вище положень Договору, сплачена відповідачем 14.10.2024 сума 358,15 грн, яка перевищує визначений вище судом розмір відсотків (154,65 грн) підлягає зарахуванню в погашення заборгованості відповідача у таких розмірах: 154,65 грн – на погашення відсотків, 203,50 грн на погашення тіла кредиту. Залишок тіла кредиту станом на 15.10.2024 складе – 2889,36 грн (3092,86 грн – 203,50 грн).
Відповідачем 16.10.2024 було сплачено первісному кредитору 143,26 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.26 на звор.).
За період з 15.10.2024 по 16.10.2024 включно (2 дні), днів), з урахуванням тіла кредиту 2889,36 грн., проценти за користування становитимуть 57,78 грн. (2889,36 грн*1%*2 дні).
З урахуванням вказаних вище положень Договору, сплачена відповідачем 16.10.2024 сума 143,26 грн, яка перевищує визначений вище судом розмір відсотків (57,78 грн) підлягає зарахуванню в погашення заборгованості відповідача у таких розмірах: 57,78 грн – на погашення відсотків, 85,48 грн на погашення тіла кредиту. Залишок тіла кредиту станом на 17.10.2024 складе – 2803,88 грн (2889,36 грн – 85,48 грн).
За період з 17.10.2024 по 14.12.2024 (останній день строку кредитування) включно (59 днів), з урахуванням тіла кредиту 2803,88 грн., проценти за користування кредитом становитимуть 1654,36 грн. (2803,88 грн*1%*59 днів).
За вказаних вище обставин, оскільки загальний розмір заборгованості з урахуванням нарахованих процентів становитиме 4458,24 грн (2803,88 грн. (залишок тіла кредиту) +1654,36 грн. (залишок процентів за користування кредитом)), в той час як позивач просив стягнути з відповідача заборгованість зі сплати тіла кредиту та процентів у розмірі 9072,80 грн, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими.
З огляду на викладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача за кредитним договором №20889-08/2024 від 17.08.2024 підлягає стягненню 2803 грн 88 коп. - заборгованість за сумою кредиту та 1654 грн 36коп. - заборгованість за відсотками, а в загальній сумі 4458 грн 24 коп.
Водночас суд доходить висновку про безпідставність вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього заборгованості за штрафом, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався, який триває донині.
Позивачем нарахований штраф в розмірі 9072,80 грн, що суперечить наведеним положенням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.
Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 9072,80 грн є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог на 24,57 %, виходячи із змісту вище зазначеної норми, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 654,15 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 8000 грн 00 коп.
Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025, Акт №1183 наданих послуг (правової (правничої) допомоги від 11.05.2026, Детальний опис наданих послуг до Акту №1183, згідно з якими вартість наданих послуг з правової допомоги становить 8000,00 грн (а.с.37-40).
Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 року у справі № 910/9714/22).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 (справа № 275/1150/22) вказав наступне.
Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
Суд погоджується із доводами відповідача, які містяться у відзиві (а.с. 55), про те, що заявлена сума відшкодування судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, є неспівмірною зі складністю даної справи. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. 
З огляду на вказане, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг адвокатом, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн є завищеними.
Враховуючи принципи співмірності, а також враховуючи кількість підготовлених представником позивача процесуальних документів, які не є великої складності, тривалість розгляду справи судом, оцінивши подані представником позивача докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, про необхідність зменшення їх розміру до 3000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.
З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені на 24,57%, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 737 грн 10 коп. (3000,00 грн х 24,57%).
Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задоволити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №20889-08/2024 від 17.08.2024 в загальному розмірі 4458 грн 24 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати: сплачений судовий збір у розмірі 654 грн 15 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 737 грн 10 коп.
За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, ЄДРПОУ 35234236;
- відповідач  ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Повний текст рішення складено 11.08.2026 року.

Суддя Попадюк С.С.