СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2026 року Справа № 480/6068/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6068/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.07.2023 виплаченого 30.04.2025 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 480/10806/23;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.07.2023 виплаченого 30.04.2025 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 480/10806/23.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2023 №219 позивача звільнено з військової служби, виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення з 18.07.2023, а з котлового забезпечення - з 19.07.2023. Під час проходження військової служби позивачу не було у належному розмірі нараховано та виплачено місячне грошове забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.07.2023, у зв`язку із чим він звернувся до суду.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвала про відкриття провадження – відповідачем отримано 01.08.2025 через систему «Електронний суд»
Станом на день розгляду справи відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, тому суд, у порядку ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Як свідчить з матеріалів справи, позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2023 №219 позивача звільнено з військової служби, виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення з 18.07.2023, а з котлового забезпечення - з 19.07.2023. Під час проходження військової служби позивачу не було у належному розмірі нараховано та виплачено місячне грошове забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.07.2023, у зв`язку із чим він звернувся до суду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі №480/10806/23, переглянутим в апеляційному порядку, Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано здійснити перерахунок та доплату місячного грошового забезпечення позивача за період з 30.01.2020 по 18.07.2023.
На виконання судового рішення у справі №480/10806/23 відповідач 30.04.2025 перерахував на картковий рахунок позивача, зокрема, 174 178,91 грн із призначенням платежу «перерахунок грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум за період з 30.01.2020 по 18.07.2023». Цього ж дня відповідач здійснив окремі виплати допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги, компенсацій за невикористані відпустки та компенсації податку з доходів фізичних осіб, які не є предметом цього спору.
Компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення відповідач одночасно з погашенням заборгованості 30.04.2025 не нарахував та не виплатив.
Судом установлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та був виключений зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення з 18.07.2023.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі №480/10806/23 установлено право позивача на перерахунок та доплату місячного грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.07.2023.
Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються під час розгляду іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Банківською випискою підтверджується, що 30.04.2025 відповідач перерахував позивачу 174 178,91 грн перерахованого грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.07.2023. Факт нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів матеріалами справи не підтверджується.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).
Статтею 1 Закону №2050-III встановлено, що підприємства, установи й організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до статті 2 Закону №2050-III компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема заробітну плату та грошове забезпечення.
Аналогічні положення закріплені у пунктах 2 та 3 Порядку №159, відповідно до яких компенсація проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, що не мають разового характеру, зокрема заробітної плати та грошового забезпечення.
Згідно зі статтею 3 Закону №2050-III та пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток суми нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць після утримання податків і обов`язкових платежів та приросту індексу споживчих цін у період невиплати доходу, поділений на 100. Індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.
Статтею 4 Закону №2050-III передбачено, що виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на компенсацію втрати частини доходів виникає за наявності таких юридичних фактів: особі належав грошовий дохід, який не має разового характеру; строк його виплати порушено на один і більше календарних місяців; відповідний дохід у подальшому нараховано та фактично виплачено.
Використане у статті 3 Закону №2050-III формулювання «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» не означає, що право на компенсацію виникає лише за умови попереднього бухгалтерського нарахування доходу. Зміст і правова природа компенсації свідчать, що вона підлягає виплаті також у випадку, коли дохід своєчасно не був нарахований і виплачений, але право особи на нього встановлено судовим рішенням, а належна сума надалі фактично виплачена.
Інше тлумачення дозволяло б суб`єкту владних повноважень уникати компенсації інфляційного знецінення доходу через власну бездіяльність щодо його своєчасного нарахування, що суперечило б меті Закону №2050-III.
Аналогічний правовий підхід викладений Верховним Судом у постановах від 14.05.2020 у справі №816/379/16, від 30.09.2020 у справі №280/676/19, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19 та від 13.09.2021 у справі №639/3140/17.
Частиною третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців виплачується у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, та підлягає індексації відповідно до закону.
Місячне грошове забезпечення, перераховане позивачу за період з 30.01.2020 по 18.07.2023, є доходом, який виплачувався у зв`язку з проходженням військової служби, мав щомісячний характер та не належить до разових виплат. Отже, на нього поширюються положення Закону №2050-III та Порядку №159.
Та обставина, що перерахунок та виплата грошового забезпечення здійснені на виконання судового рішення, не змінює правової природи відповідного доходу та не звільняє відповідача від установленого законом обов`язку компенсувати втрату його частини у зв`язку з інфляцією.
Судове рішення у справі №480/10806/23 не створило нового права позивача на грошове забезпечення, а підтвердило право, яке виникало щомісячно у відповідні періоди проходження служби та мало бути реалізоване у строки, установлені для виплати грошового забезпечення.
Матеріалами справи підтверджено, що належне позивачу місячне грошове забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.07.2023 фактично виплачено лише 30.04.2025, тобто із затримкою більш ніж на один календарний місяць.
Відповідно до статті 4 Закону №2050-III відповідач був зобов`язаний одночасно з погашенням заборгованості у квітні 2025 року нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів. Окремого звернення позивача із заявою про виплату компенсації законодавство не вимагає.
Для обчислення компенсації відповідач повинен розподілити виплачену суму перерахованого місячного грошового забезпечення за відповідними місяцями періоду з 30.01.2020 по 18.07.2023 згідно з розрахунком, складеним на виконання судового рішення у справі №480/10806/23, та застосувати до кожної місячної суми після утримання податків і обов`язкових платежів приріст індексу споживчих цін за період її невиплати відповідно до Порядку №159.
Оскільки розрахунок компенсації залежить від помісячного розподілу перерахованого грошового забезпечення та офіційних індексів споживчих цін, а відповідні первинні розрахункові документи перебувають у володінні відповідача, належним та ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації відповідно до Закону №2050-III і Порядку №159.
Таким чином, бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів є протиправною, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач звільнений від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять, тому питання про їх розподіл судом не вирішується. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.07.2023 року виплаченого 30.04.2025 року на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 480/10806/23.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.07.2023 року виплаченого 30.04.2025 року на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 480/10806/23.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.М. Кунець