Справа № 135/1334/26 
Провадження № 3/135/412/26 

ПОСТАНОВА
іменем України

06.08.2026      м. Ладижин 
Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
08 червня 2026 року о 12:00  ОСОБА_1 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу таємно викрала належні ОСОБА_2 речі, загальною вартістю 1 000 грн, а саме чорні жіночі штани та три пляшки духів, ємністю 0,75 мл кожна, чим було завдано матеріальної шкоди ОСОБА_2 на вказану суму.
Своїми діями ОСОБА_1 здійснила дрібне викрадення чужого майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення становила від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 51 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину за наведених в протоколі обставин визнала, щиро розкаялася.
Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань від неї на адресу суду не надходило.
За вказаних обставин, суд вжив усіх належних заходів для повідомлення потерпілої про розгляд справи та надання їй можливості реалізувати своє право на захист. Водночас суд звертає на вказану вище процесуальну поведінку потерпілої, яка свідчить про небажання брати участь у судовому розгляді. 
Отже з метою забезпечення реалізації принципу розумного строку розгляду справи відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності потерпілої.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.
Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій за які передбачена адміністративна відповідальність та його невід`ємні складові частини повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Водночас всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних та допустимих доказів.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 146448, 08 червня 2026 року о 12:00  ОСОБА_1 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу таємно викрала належні ОСОБА_2 речі, загальною вартістю 1 000 грн, а саме чорні жіночі штани та три пляшки духів, ємністю 0,75 мл кожна (а. с. 2).
Протокол складено уповноваженою особою відповідно до вимог статті 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС від 06.11.2015 №1376: в ньому зазначено дату, місце, обставини та суть правопорушення, з якими особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, було належним чином ознайомлено, зауважень до змісту протоколу від  ОСОБА_1  не надходило, в поясненнях остання зазначає: «з протоколом згодна, вину визнаю».
Також вина  ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення підтверджується іншими дослідженими судом письмовими доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_2 про викрадення її речей  ОСОБА_1  (а. с. 4-5); рапортом працівника поліції, у якому вказується про фіксацію 03.07.2026 в ЄО за № 3268 вказаної заяви ОСОБА_2 (а. с. 3); письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , які є послідовними, узгодженими та відповідають фактичним обставинам, викладеним у протоколі та наданим  ОСОБА_1 усним поясненням під час судового розгляду (а. с. 6). 
Надані докази у справі є повними, достатніми, достовірними та належним чином оформленими відповідно до вимог законодавства про адміністративні правопорушення. Свідчення правопорушника, протокол про адміністративне правопорушення, а також інші матеріали справи взаємно доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП.
Документи у справі складені відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема статей 251-256 КУпАП, та приймаються судом як належні й допустимі докази.
Згідно диспозиції ч. 2 ст. 51 КУпАП адміністративна відповідальність настає за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня.
Станом на 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3 328 грн, а 50% від його розміру становить 1 664 грн.
Отже, на момент вчинення правопорушення, з огляду на зміст положень Податкового Кодексу України та ч. 2 ст. 51 КУпАП, в чинній редакції, розмір вартості викраденого майна, з якого настає адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті, повинен бути в межах від 832 грн (1 664/2) до 3 328 (1 664*2).
За таких обставин, вважаю доведеним те, що  ОСОБА_1  шляхом крадіжки скоїла дрібне викрадення чужого майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення становила від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 51 КУпАП.
При накладенні на ОСОБА_1 стягнення, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 є щире розкаяння винної.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.
Враховуючи викладене, а також дані про особу ОСОБА_1 , щодо якого будь-які інші дані компрометуючого характеру відсутні, її матеріальний стан, вважаю, що адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ч. 2 ст.51 КУпАП, буде достатнім для виховання її в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню нею нових правопорушень.
У порядку, визначеному статтею 40-1 КУпАП та пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», з  ОСОБА_1  підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2026 становить 665 грн 60 коп.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 283, 284 КУпАП України, суддя
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.51 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень в дохід держави.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 грн 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу в зазначений вище строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили. 
Суддя