Справа № 127/24691/26
Провадження № 2-а/127/243/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року | місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Волошина С.В.,
секретаря судового засідання Подуфалої А.О.,
представника позивача Жейди Г.І.,
представника відповідача Бахур В.В.,
розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії №004326 від 23.06.2026 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-2 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
13.07.2026 до Вінницького міського суду Вінницької області від представника позивача Жейди Ганни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла позовна заява до Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови №004326 від 23.06.2026 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-2 КУпАП.
Позов мотивовано тим, що 07 травня 2026 року під час проведення посадовими особами Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті рейдової перевірки на автомобільній дорозі М-30 «Стрий - Умань - Дніпро- Ізварине» було зупинено вантажний автомобіль VOLVO, модель VT3R/Z/Z3FML1 FM, державний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Дорожні машини». Під час перевірки було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу. 
За результатами перевірки відповідачем складено Акт проведення рейдової перевірки №ОАР001439 від 07.05.2026 та Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №ОАВ000158 від 07.05.2026. Під час перевірки водієм було надано товарно-транспортну накладну №4430 від 07.05.2026, відповідно до якої загальна маса вантажу становила 38,06 т, тоді як за результатами габаритно вагового контролю повна маса транспортного засобу склала 40,55 т. Відповідач дійшов висновку про перевищення нормативних вагових параметрів на 6,71 %. 
29 травня 2026 року ТОВ «Поділля-залізобетон» отримало повідомлення про призначення розгляду справи про адміністративне правопорушення на 02 червня 2026 року. Разом із повідомленням відповідач направив лише копію товарно транспортної накладної, не надавши жодного іншого документа чи доказу, на підставі яких було зроблено висновок про наявність складу адміністративного правопорушення. 
З метою реалізації права на захист Товариство звернулося до відповідача із клопотанням про відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомитися з матеріалами адміністративного провадження. Проте повторного повідомлення про дату та час розгляду справи позивач не отримував, а матеріали адміністративної справи до прийняття постанови йому не були надані.
06 липня 2026 року позивач отримав поштовим відправленням копію постанови Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті №004326 від 23.06.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 132-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. 
Зазначену постанову позивач вважає незаконною, такою, що прийнята без належного з`ясування всіх обставин справи, з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, а також за відсутності передбачених законом підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Позивач наголошує, що матеріалами адміністративної справи підтверджується, що товарно-транспортна накладна №4430 від 07.05.2026 була оформлена та підписана начальником Малинівського родовища гранітів ОСОБА_2 , який виступав відповідальною особою вантажовідправника. Відповідно до пунктів 3.1.1, 3.2.1, 5 та 5.3 посадової інструкції начальника Малинівського родовища гранітів саме на нього покладено обов`язки щодо організації відвантаження продукції, оформлення товарно-транспортних накладних, забезпечення правильності внесених до них відомостей та персональну відповідальність за достовірність оформлення первинних документів. Крім того, наказом директора ТОВ «Поділля-залізобетон» №6 від 01.01.2026 начальнику Малинівського родовища гранітів надано право підпису первинних документів, пов`язаних із відвантаженням продукції, та покладено на нього персональну відповідальність за правильність їх оформлення і достовірність внесених до них відомостей. За таких обставин саме ОСОБА_2 , а не директор ТОВ «Поділля-залізобетон», є уповноваженою посадовою особою, до компетенції якої входило оформлення товарно транспортної накладної та внесення до неї відповідних відомостей. Позивач не оформлював товарно-транспортну накладну, не визначав масу вантажу, не вносив до неї жодних відомостей і не підписував її. Отже, відповідач безпідставно ототожнив статус директора підприємства зі статусом особи, відповідальної за оформлення товарно-транспортної накладної, чим неправильно визначив суб`єкта адміністративної відповідальності.
Разом з тим, сторона позивача звертає увагу, що на Малинівському родовищі гранітів ТОВ «Поділля-залізобетон» для визначення маси продукції використовуються стаціонарні ваги автомобільні електронно тензометричні 080T-CS-0318, які пройшли державну повірку та відповідають вимогам законодавства у сфері метрології. Перед відвантаженням кожний транспортний засіб проходить обов`язкове зважування, результати якого фіксуються у журналі зважувань. Згідно із журналом зважувань транспортний засіб, що перевозив вантаж за товарно транспортною накладною №4430 від 07.05.2026, перед відправленням був зважений, а його маса становила 38,06 т, що повністю відповідає відомостям, внесеним до товарно-транспортної накладної. Таким чином, відомості до товарно-транспортної накладної були внесені не довільно, а на підставі результатів фактичного зважування транспортного засобу на справних повірених автомобільних вагах підприємства, що підтверджується журналом зважувань.
На підставі вищевикладеного, позивач просив позовні вимоги задовольнити та скасувати постанову №004326 від 23 червня 2026.
Ухвалою суду від 15.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови №004326 від 23.06.2026 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-2 КУпАП. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.
27.07.2026 на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив, додатками до якого долучено належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 132-2 КУпАП, що стали підставою для винесення оскаржуваної постанови №004326 від 23.06.2026, а саме: відеозаписи з портативних відеореєстраторів працівників Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, Scan доповідна.pdf., Scan підтвердження направлення на 23.06.2026.pdf., Scan свідоцтва на повірку і витяг.pdf., акт блокування.pdf., акт перевищення.pdf., акт перевірки.pdf., довідка гвк.pdf., запрошення на 02.06.2026.pdf., запрошення на 23.06.2026 та надання копій матеріалів.pdf., клопотання про відкладення.pdf., направлення.pdf., постанова.pdf., ттн.jpeg., ттн2.jpeg., чек про зважування.jpeg., тощо. Зі змісту даного відзиву вбачається, що, на переконання представника відповідача, вимоги позивача є безпідставними. Так, 07.05.2026 Укртрансбезпекою здійснювалась рейдова перевірка на а/д М-30 347 км+527м, під час якої було зупинено вантажний автомобіль VОLVO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Під час перевірки за результатом проведення точного габаритно-вагового контролю транспортного засобу виявлено перевищення встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху параметрів при перевезенні вантажу. Перевезення здійснювалось на підставі товарно-транспортної накладної №4430 від 07.05.2026 наданої під час перевірки водієм. 
Сторона відповідача звертає увагу суду на ту обставину, що у відомостях первинного чеку зважування встановлено 40 550 т. В подальшому працівниками Управління було заблоковано вищевказаний транспортний засіб із забороною подальшого руху, що підтверджується актом блокування/розблокування автомобільного транспортного засобу №000081 від 07.05.2026. Після приведення маси вантажу шляхом перевантаження до відповідності вимог пункту 22.5 ПДР, було проведено повторне зважування, результати якого зафіксовані у чеку про зважування, сформованому о 12:03 год. і свідчать про усунення виявленого перевищення, вказане підтверджується відеозаписом фіксації порушення, копія якого надається до відзиву на позовну заяву. 
На підтвердження справності вагового комплексу сторона відповідача надала свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №6265, зав.№2056 чинне до 06.10.2026 та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на рулетку вимірювальну з фібергласовою стрічкою №П/180/а зав. №Р/068 чинне до 08.08.2026. 
За результатами проведеної перевірки посадовими особами було складено: Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №ОАР 001439 від 07.05.2026; Акт про перевищення транспортних засобом нормативно вагових параметрів №ОАВ 000158 від 07.05.2026; Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №000055 від 07.05.2026; Акт блокування/розблокування автомобільного транспортного засобу №000081 від 07.05.2026. Водночас, під час зважування вищевказаного транспортного засобу було встановлено загальну масу транспортного засобу з вантажем 40550 т, що не відповідає відомостям, зазначеним вантажовідправником, а саме 38,06 т.
Представник відповідача у відзиві зазначив, що відповідно до частини першої статті 279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника. 
Так, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань керівником та представником ТОВ «Поділля -Залізобетон» є саме Позивач - Присяжнюк Тарас Миколайович. Відомості про інших осіб в Єдиному державному реєстрі відсутні, копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань долучається до відзиву на позовну заяву. Додатково щодо посилань позивача на те, що відповідальною особою є Храполович В.С., що представником позивача не було надано жодних доказів на підтвердження вказаних доводів під час розгляду справи в територіальному органі, окрім того такі відомості відсутні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Окрім того, відповідач зазначив, що первинним листом від 14.05.2026 №39671/24.1/24-26 Відповідачем було повідомлено Позивача про дату, час та місце розгляду справи. 02.06.2026 до Управління надійшло клопотання Позивача про відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, в якому останній просив надіслати відповідні матеріали на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2. З урахуванням зазначеного Відповідачем розгляд справи було відкладено на 23.06.2026, про що Позивача повторно повідомлено листом від 03.06.2026 №2328/24.1/23-26, який направлено на вказану ним електронну адресу. Одночасно з повідомленням про нову дату, час та місце розгляду справи Позивачу були надіслані копії всіх матеріалів справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи скріншотом електронного листування. Отже, твердження Позивача про ненадання йому доказів, покладених в основу оскаржуваної постанови, а також про неповідомлення щодо повторного розгляду справи, є безпідставними, не відповідають фактичним обставинам справи та повністю спростовуються матеріалами справи.
Разом з тим, сторона відповідача наголошує на тому, що доводи Позивача про те, що маса вантажу була визначена на підставі журналу зважувань, не можуть бути прийняті до уваги як належний та допустимий доказ. Журнал зважувань є внутрішнім обліковим документом підприємства, який ведеться його працівниками та лише відображає внесені ними записи. Такий журнал не є документом, що формується засобом вимірювальної техніки, не підтверджує результат проведеного зважування конкретного транспортного засобу та не може вважатися належним доказом фактичної маси вантажу. При цьому Позивачем не надано чека (квитанції) зважування щодо транспортного засобу, який здійснював перевезення за товарно транспортною накладною №4430 від 07.05.2026. Отже, посилання Позивача виключно на журнал зважувань не є достатнім та належним доказом правильності визначення маси вантажу, а тому не спростовує встановлених Відповідачем обставин.
З огляду на наведене представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
30.07.2026 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що не погоджується з доводами відзиву, оскільки вони не спростовують обставин, викладених у позовній заяві, не підтверджують правомірності оскаржуваної постанови та не свідчать про дотримання відповідачем вимог законодавства під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Основним аргументом відзиву є твердження про те, що позивач як директор ТОВ «Поділля-залізобетон» є належним суб`єктом адміністративної відповідальності виключно тому, що відомості про нього як керівника містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Частина перша статті 132-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність громадянина, фізичної особи-підприємця або уповноваженої посадової особи вантажовідправника, яка внесла до товарно-транспортної накладної чи іншого документа відомості про масу або габарити вантажу, що не відповідають фактичним даним. Отже, закон визначає спеціального суб`єкта адміністративної відповідальності. Як вже зазначалося у позовній заяві, оформлення товарно-транспортної накладної №4430 від 07.05.2026 здійснював начальник Малинівського родовища гранітів Храполович В.С., на якого відповідно до посадової інструкції та наказу директора №6 від 01.01.2026 покладено повноваження щодо оформлення товарно-транспортних накладних, визначення маси продукції, підписання первинних документів та персональну відповідальність за правильність внесених до них відомостей. Позивач не оформляв товарно-транспортну накладну, не здійснював визначення маси вантажу, не вносив до неї будь-яких відомостей та не підписував її. Відповідач жодним доказом не спростував зазначених обставин.
Разом з тим, позивач не погоджується з твердженням відповідача про те, що право позивача на захист не було порушено, оскільки його повторно повідомили про дату розгляду справи та направили матеріали адміністративної справи електронною поштою. Доданий до відзиву скріншот електронного листування не підтверджує належного виконання відповідачем вимог закону. Сам по собі факт відправлення електронного листа не свідчить про його отримання адресатом. Такий документ не підтверджує: доставку електронного повідомлення; отримання листа адресатом; відкриття вкладень; можливість ознайомитися з документами; повний перелік направлених матеріалів.
Також, представник позивача не погоджується з твердженням про те, що журнал зважувань не є належним доказом, а результати визначення маси можуть підтверджуватися виключно чеком вагового комплексу. Журнал зважувань є первинним виробничим документом підприємства, який ведеться під час здійснення господарської діяльності на підставі показань стаціонарних автомобільних ваг. При цьому відповідач не заперечує, що: ваговий комплекс підприємства пройшов державну повірку; ваги були придатними до експлуатації; результати зважування фіксувалися у встановленому порядку.
Враховуючи викладене, сторона позивача просила позов задовольнити повністю, та вважає доводи відповідача, викладені у відзиві, такими, що не спростовують заявлених позовних вимог.
31.07.2026 на адресу суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому вкотре наголошує, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань керівником та особою, яка має право вчиняти юридично значимі дії від імені ТОВ «Поділля-Залізобетон» без довіреності, є саме Позивач. Відомості про інших осіб, уповноважених представляти товариство або діяти від його імені, у Єдиному державному реєстрі відсутні. Посилання Позивача на те, що оформлення товарно-транспортної накладної №4430 від 07.05.2026 здійснював начальник Малинівського родовища гранітів Храполович В.С., якому внутрішніми документами підприємства делеговано відповідні повноваження, не спростовують правомірності оскаржуваної постанови. Оскільки станом на момент винесення оскаржуваної постанови відомості про Храполовича В.С. як особу, уповноважену діяти від імені ТОВ «Поділля-Залізобетон», у Єдиному державному реєстрі були відсутні, у Відповідача були відсутні правові підстави вважати його відповідальною особою.
Водночас представник відповідача зазначив, що доводи представника Позивача про те, що Відповідач, повідомивши ТОВ «Поділля-Залізобетон» про дату розгляду справи, не надав жодного документа, окрім копії товарно-транспортної накладної, а також не надіслав доказів, покладених в основу майбутньої постанови, не відповідають фактичним обставинам справи та повністю спростовуються матеріалами адміністративної справи.
З огляду на наведене представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Інших заяв по суті спору матеріали справи не містять.
У судовому засіданні представник позивача Жейда Г.І. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просила їх задовольнити. 
Представник відповідача Бахур В.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав що наведені у відзиві.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23.06.2026 в.о. заступника начальника Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області - начальником відділу державного контролю на наземному транспорті Зелінським Сергієм винесено постанову серії №004326 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 07.05.2026 року допустив рух вантажного автомобіля VОLVO, реєстраційний номер НОМЕР_2 на ділянці дороги М-30, км 347+527м, з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів. 
Згідно з абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10 вересня 2014 року №442 утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з пп. 15, 27 п. 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Таким чином, відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.
Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.
Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/210/19.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III.
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Частиною 1 статті 60 Закону №2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно підпункту «б» п.22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що рух транспортних засобів та їх складів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси: максимальне значення для автомобільних доріг державного значення:
- вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 тон; трьохвісний автомобіль - 25 (26)* тон; чотирьохвісний автомобіль - 32 тон; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами - 38 тон;
- комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом - 36 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тон;
- автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом - 40 тон.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».
Крім того, пунктом 4 Правил проїзду, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
У разі перевезення вантажів з перевищенням обмежень обов`язковим документом є дозвіл габаритних або вагових, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Відповідно до статті 51-1 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вантажовідправник зобов`язаний: вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, а також повне найменування вантажоодержувача та автомобільного перевізника (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті або відмітку у відповідному полі в ID-картці), прізвище, ім`я, по батькові, номер посвідчення водія, а також інші відомості, визначені законодавством та надавати перевізнику необхідні документи на вантаж, що містять достовірну інформацію.
Відповідно до частини першої статті 132-2 КУпАП внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, крім вантажовідправника, який одночасно є перевізником цього вантажу, а так само внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З матеріалів справи встановлено, 07 травня 2026 року під час проведення посадовими особами Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті рейдової перевірки на автомобільній дорозі М-30 «Стрий - Умань - Дніпро- Ізварине» було зупинено вантажний автомобіль VOLVO, модель VT3R/Z/Z3FML1 FM, державний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Дорожні машини». Під час перевірки було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу. За результатами перевірки відповідачем складено Акт проведення рейдової перевірки №ОАР001439 від 07.05.2026 та Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №ОАВ000158 від 07.05.2026. Під час перевірки водієм було надано товарно-транспортну накладну №4430 від 07.05.2026, відповідно до якої загальна маса вантажу становила 38,06 т, тоді як за результатами габаритно вагового контролю повна маса транспортного засобу склала 40,55 т. Працівники Укртрансбезпеки дійшли висновку про перевищення нормативних вагових параметрів на 6,71 %.
Судом встановлено, що товарно-транспортна накладна №4430 від 07.05.2026 була оформлена та підписана начальником Малинівського родовища гранітів ОСОБА_2 , який виступав відповідальною особою - вантажовідправником. Відповідно до пунктів 3.1.1, 3.2.1, 5 та 5.3 посадової інструкції начальника Малинівського родовища гранітів саме на нього покладено обов`язки щодо організації відвантаження продукції, оформлення товарно-транспортних накладних, забезпечення правильності внесених до них відомостей та персональну відповідальність за достовірність оформлення первинних документів. Крім того, наказом директора ТОВ «Поділля-залізобетон» №6 від 01.01.2026 начальнику Малинівського родовища гранітів надано право підпису первинних документів, пов`язаних із відвантаженням продукції, та покладено на нього персональну відповідальність за правильність їх оформлення і достовірність внесених до них відомостей. Тобто, в даному випадку уповноваженою посадовою особою вантажовідправника є Храполович Василь Степанович.
Позивач ОСОБА_1 не оформлював товарно-транспортну накладну, не визначав масу вантажу, не вносив до неї жодних відомостей і не підписував її. Отже, відповідач безпідставно ототожнив статус директора підприємства зі статусом уповноваженої посадової особи вантажовідправника, відповідальної за оформлення товарно-транспортної накладної (вантажовідправником), чим неправильно визначив суб`єкта адміністративної відповідальності.
В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів.
Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, на переконання суду, постанова в.о. заступника начальника Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області - начальника відділу державного контролю на наземному транспорті Зелінського С.А. серії №004326 від 23.06.2026 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн. є незаконною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини 3 цієї ж статті КАС України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Зокрема, як встановлено судом та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, за подання до Вінницького міського суду Вінницької області даної позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 532,48 грн., що підтверджується відповідною квитанцією l,750281917,1 від 10.07.2026 року.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 532,48 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 33, 122, 222, 245, 247, 251, 287 КУпАП, ст.ст. 2, 20, 72, 77, 90, 132, 139, 229, 286 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов  ОСОБА_1 до Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії №004326 від 23.06.2026 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-2 КУпАП - задовольнити.
Постанову в.о. заступника начальника Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області - начальника відділу державного контролю на наземному транспорті Зелінського С.А. серії №004326 від 23.06.2026 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн. - скасувати.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-2 КУпАП - закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті на користь  ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 532,48 грн. (п`ятсот тридцять дві грн., сорок вісім коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; 
Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, ЄДРПОУ 39816845, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Василя Порика, 29. 
Повний текст рішення суду складено 07.08.2026 року.

Суддя: