ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" вересня 2026 р. Справа № 910/1856/26

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Горбасенка П.В.
суддів: Колесника Р.М. 
Сковородіної О.М. 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НХТС»
на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2026 (повний текст складено та підписано 04.05.2026) у справі № 910/1856/26 (суддя Пукас А.Ю.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Масло Трейд» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «НХТС»
про стягнення 89 655, 82 грн

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Масло Трейд» (далі – позивач / ТОВ «Масло Трейд») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «НХТС» (далі – відповідач / ТОВ «НХТС») про стягнення 89 655, 82 грн, з яких: 60 364, 85 грн основного боргу, 6 370, 99 грн 25 % річних, 704, 31 грн інфляційних втрат, 7 880, 02 грн пені та 14 335, 65 грн штрафу.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Масло Трейд» посилається на обставини неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 43/25-П від 15.04.2025 (далі – спірний договір) у частині своєчасної та повної оплати поставленого товару.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.02.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 910/1856/26, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановив строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.
Господарський суд міста Києва рішенням від 04.05.2026 у справі № 910/1856/26 задовольнив позовні вимоги, стягнув з ТОВ «НХТС» на користь ТОВ «Масло Трейд» 60 364, 85 грн основного боргу, 6 370, 99 грн 25 % річних, 704, 31 грн інфляційних втрат, 7 880, 02 грн пені, 14 335, 65 грн штрафу та 3 328, 00 грн судового збору.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із встановлених обставин поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 127 011, 28 грн та неналежного виконання останнім передбаченого спірним договором обов`язку щодо його оплати.
Врахувавши здійснені ТОВ «НХТС» платежі та порядок їх зарахування, погоджений сторонами у спірному договорі, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність заборгованості в розмірі 60 364, 85 грн. Установивши факт прострочення виконання грошового зобов`язання, Господарський суд міста Києва визнав обґрунтованими вимоги про стягнення передбачених договором штрафу та пені, а також 25 % річних та інфляційних втрат, правильність розрахунку яких перевірив і визнав арифметично вірним. 
Водночас суд першої інстанції відмовив у зменшенні розміру пені та інфляційних втрат, зазначивши про недоведеність відповідачем винятковості обставин, які могли б бути підставою для зменшення неустойки, а також про неможливість зменшення інфляційних втрат на підставі ст. 551 Цивільного кодексу України. 
Не погодившись із зазначеним вище рішенням суду, ТОВ «НХТС» (далі – скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2026 у справі № 910/1856/26 та ухвалити нове, яким задовольнити апеляційну скаргу відповідача в повному обсязі та направити справу на новий розгляд.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що місцевим господарським судом безпідставно визначено розмір основного боргу у сумі 60 364, 85 грн, оскільки останнім встановлено, що фактична сума заборгованості за поставлений товар становить 57 872, 80 грн. 
На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно погодився з поясненнями ТОВ «Масло Трейд» щодо зарахування платежу в сумі 2 490, 22 грн у рахунок погашення штрафу, позаяк позивач не подавав заяви про збільшення розміру позовних вимог та нового розрахунку, у зв`язку з чим такі дії призвели до фактичного збільшення суми, стягнутої з відповідача. 
З огляду наведеного скаржник вважає, що Господарський суд міста Києва не надав належної оцінки поданим відповідачем доказам, зокрема акту звірки, та, відповідно, порушив його матеріальні і процесуальні права.
За наведених обставин ТОВ «НХТС», покликаючись на необґрунтованість висновків місцевого господарського суду, наголошує, що зазначене свідчить про наявність ґрунтовних підстав для задоволення його апеляційної скарги.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2026 апеляційну скаргу ТОВ «НХТС» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Горбасенка П.В., суддів Колесника Р.М., Сковородіної О.М.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 01.06.2026 залишив без руху апеляційну скаргу ТОВ «НХТС» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2026 у справі № 910/1856/26 та запропонував скаржникові усунути допущені останнім при поданні апеляційної скарги недоліки протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.
09.06.2026 через підсистему «Електронний суд», на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, від ТОВ «НХТС» надійшла заява про усунення недоліків.
Зважаючи на те, що суддя Колесник Р.М. з 15.06.2026 по 19.06.2026 та головуючий суддя Горбасенко П.В з 16.06.2026 по 19.06.2026 перебували у відпустці, вирішення питання щодо вказаної апеляційної скарги здійснювалося судовою колегією після повернення відповідних суддів із відпустки.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.06.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «НХТС» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2026 у справі № 910/1856/26, постановив здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, витребував з Господарського суду міста Києва матеріали цієї справи та встановив ТОВ «Масло Трейд» строк для подання до суду у письмовій формі відзиву на апеляційну скаргу.
02.07.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/1856/26.
Поряд з тим колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що учасник справи – ТОВ «Масло Трейд» було належним чином повідомлене про відкриття апеляційного провадження та встановлення строку для подання відзиву на апеляційну скаргу, однак своїм правом на подання відзиву не скористалося, відзиву на апеляційну скаргу до суду не подало.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Водночас неподання відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, з урахуванням її меж, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оцінивши висновки місцевого господарського суду на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія вважає за доцільне зазначити таке.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами цієї справи, 15.04.2025 між ТОВ «Масло Трейд» (далі – постачальник) та ТОВ «НХТС» (далі – покупець) укладено договір поставки № 43/25-П (далі – спірний договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується протягом терміну дії цього договору передати покупцеві у власність товар – мастильні матеріали, експлуатаційні рідини для автомобілів та іншої техніки, інші комплектуючі до транспортних засобів тощо, окремими партіями згідно з відповідними замовленнями покупця, а покупець зобов`язується прийняти такий товар і своєчасно оплатити його на умовах, визначених договором.
Положеннями пп. 3.3, 4.4, 7.2, 7.3, 7.4 та 7.6 спірного договору сторони погодили, що покупець здійснює розрахунки за відповідну партію товару у формі попередньої оплати або відстрочки платежу на тридцять днів від дати відвантаження товару покупцю. Фактом поставки товару вважається прийом покупцем даної партії товару за накладною.
Датою поставки партії товару є дата приймання-передачі товару, зазначена у відповідній видатковій накладній. 
У разі порушення строків оплати вартості відповідної партії товару, постачальник має право стягнути з покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості відповідної партії товару за кожен день прострочення, а у разі прострочення платежу понад один місяць – додатково штраф у розмірі 20 % від простроченої суми. 
Крім того у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 25 % річних, а у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі постачальник має право зарахувати отримані кошти відповідно до положень ст. 534 Цивільного кодексу України.
Згідно із п. 8.1 спірного договору останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом трьох років, але в будь-якому випадку до моменту повного розрахунку покупцем за поставлений товар.
З матеріалів означеної справи випливає, що у період з 09.07.2025 по 31.10.2025 ТОВ «Масло Трейд» поставило ТОВ «НХТС» товар на загальну суму 127 011, 28 грн, що підтверджується видатковими накладними:
− № 2693 від 09.07.2025 на суму 18 677, 76 грн;
− № 3296 від 18.08.2025 на суму 6 259, 03 грн;
− № 3485 від 01.09.2025 на суму 9 928, 51 грн;
− № 3811 від 22.09.2025 на суму 10 681, 20 грн;
− № 3852 від 24.09.2025 на суму 5 577, 12 грн;
− № 3854 від 24.09.2025 на суму 28 900, 32 грн;
− № 4044 від 06.10.2025 на суму 3 887, 04 грн;
− № 4076 від 08.10.2025 на суму 19 332, 48 грн;
− № 4101 від 09.10.2025 на суму 4 432, 03 грн;
− № 4218 від 16.10.2025 на суму 7 209, 65 грн;
− № 4386 від 27.10.2025 на суму 7 521, 98 грн;
− № 4470 від 31.10.2025 на суму 2 660, 64 грн;
− № 4472 від 31.10.2025 на суму 1 943, 52 грн.
Проставлені на зазначених видаткових накладних підписи представників ТОВ «НХТС» без зауважень щодо кількості, якості чи вартості товару підтверджують факт його прийняття відповідачем та, відповідно, виникнення у нього обов`язку щодо оплати поставленого товару у встановлені договором строки.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509, ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора), зокрема, певну дію – передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 692, ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець – прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, та зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Отже, з огляду на погоджений сторонами у п. 3.3 спірного договору тридцятиденний строк оплати товару, обов`язок відповідача з оплати кожної поставленої партії товару виникав після її прийняття та підлягав виконанню у межах зазначеного строку. Невиконання цього обов`язку у встановлений договором строк свідчить про порушення ТОВ «НХТС» грошового зобов`язання та є підставою для застосування передбачених договором і законом наслідків такого порушення.
З урахуванням наведеного та умов п. 3.3 спірного договору граничними строками виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати поставленого товару за відповідними видатковими накладними були: за видатковою накладною № 2693 від 09.07.2025 – 08.08.2025; № 3296 від 18.08.2025 – 17.09.2025; № 3485 від 01.09.2025 – 01.10.2025; № 3811 від 22.09.2025 – 22.10.2025; № 3852 та № 3854 від 24.09.2025 – 24.10.2025; № 4044 від 06.10.2025 – 05.11.2025; № 4076 від 08.10.2025 – 07.11.2025; № 4101 від 09.10.2025 – 08.11.2025; № 4218 від 16.10.2025 – 15.11.2025; № 4386 від 27.10.2025 – 26.11.2025; № 4470 та № 4472 від 31.10.2025 – 30.11.2025.
Як випливає з матеріалів справи, відповідач у рахунок оплати поставленого товару здійснив платежі на загальну суму 69 138, 48 грн. При цьому оплата за окремими видатковими накладними здійснювалася скаржником із пропуском установленого договором строку, тоді як частина поставленого товару залишилася неоплаченою.
Так, за видатковою накладною № 2693 від 09.07.2025 на суму 18 677, 76 грн, строк оплати якої сплив 08.08.2025, 14.10.2025 відповідач здійснив платіж у розмірі 2 490, 22 грн. Згідно з поясненнями позивача, зазначений платіж не був зарахований у погашення основного боргу за цією накладною, а відповідно до п. 7.6 спірного договору та положень ст. 534 Цивільного кодексу України спрямований на погашення частини нарахованого штрафу. Унаслідок такого зарахування, здійсненого позивачем, заборгованість за вказаною накладною залишилася непогашеною.
Поряд з тим платіжним дорученням № 1391 від 24.12.2025 відповідач сплатив 16 560, 00 грн у рахунок оплати товару за видатковими накладними № 4101 від 09.10.2025, № 4386 від 27.10.2025, № 4470 та № 4472 від 31.10.2025, загальна вартість якого становила 16 558, 17 грн. За твердженнями ТОВ «Масло Трейд», оскільки сплачена сума перевищувала вартість зазначеного товару на 1,83 грн, останні відповідно до п. 7.6 спірного договору зараховані ним у рахунок погашення пені.
Таким чином, з урахуванням вартості поставленого товару у розмірі 127 011, 28 грн та здійснених ТОВ «НХТС» оплат на загальну суму 69 138, 48 грн, фактична сума несплаченої вартості поставленого товару становить 57 872, 80 грн.
Водночас, задовольняючи позовні вимоги у частині стягнення основного боргу, місцевий господарський суд визначив його розмір у сумі 60 364, 85 грн, пославшись на те, що платіж у розмірі 2 490, 22 грн, здійснений відповідачем 14.10.2025 за видатковою накладною № 2693 від 09.07.2025, відповідно до п. 7.6 спірного договору та ст. 534 Цивільного кодексу України був спрямований позивачем не на погашення основного боргу, а на погашення частини штрафу.
За наведених обставин визначення належного до стягнення розміру основної заборгованості потребує оцінки правомірності зарахування ТОВ «Масло Трейд» платежу в розмірі 2 490, 22 грн у рахунок погашення штрафу.
За змістом ст. 534 Цивільного кодексу України за недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у визначеній законом черговості, якщо інше не встановлено договором. У свою чергу, п. 7.6 спірного договору передбачає право постачальника зараховувати отримані кошти відповідно до положень ст. 534 Цивільного кодексу України у разі недостатності проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі.
Отже, для правильного визначення розміру основної заборгованості у цій справі необхідно встановити, чи відповідало умовам спірного договору та положенням ст. 534 Цивільного кодексу України зарахування позивачем отриманого від відповідача платежу в розмірі 2 490, 22 грн у рахунок погашення штрафу, а не вартості поставленого товару.
Із аналізу ч. 1 ст. 534 Цивільного кодексу України випливає, що за недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором, ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Відтак за загальним правилом передбачена законом черговість погашення вимог передбачає погашення неустойки перед основною сумою боргу, однак сторони вправі погодити договором інший порядок такого погашення. У цьому випадку п. 7.6 спірного договору сторони визначили, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі отримані кошти зараховуються відповідно до положень ст. 534 Цивільного кодексу України.
Тож, оскільки умовами спірного договору не встановлено іншої черговості погашення грошових вимог, до спірних правовідносин підлягає застосуванню передбачена ст. 534 Цивільного кодексу України черговість, за якою неустойка, зокрема штраф, погашається перед основною сумою боргу.
Як установлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, станом на 14.10.2025 за видатковою накладною № 2693 від 09.07.2025 на суму 18 677, 76 грн існувало прострочене грошове зобов`язання відповідача, строк виконання якого сплив 08.08.2025. При цьому за умовами п. 7.4 спірного договору у зв`язку з простроченням платежу понад один місяць у позивача виникло право нарахувати штраф у розмірі 20 % від простроченої суми, що становить 3 735, 55 грн.
Беручи до уваги наведене, здійснений ТОВ «НХТС» 14.10.2025 платіж у розмірі 2 490, 22 грн як сума, недостатня для повного погашення наявного грошового зобов`язання, відповідно до встановленої ст. 534 Цивільного кодексу України черговості підлягав зарахуванню насамперед у рахунок погашення неустойки. З огляду на те, що розмір нарахованого штрафу становив 3 735, 55 грн, зарахування позивачем 2 490, 22 грн у рахунок його часткового погашення відповідає положенням п. 7.6 спірного договору та ст. 534 Цивільного кодексу України.
Водночас встановлені обставини не вичерпують питання щодо правильності визначення місцевим господарським судом розміру основної заборгованості, оскільки потребує оцінки також порядок зарахування позивачем залишку платежу відповідача від 24.12.2025 у розмірі 1,83 грн.
Стосовно зарахування ТОВ «Масло Трейд» залишку у розмірі 1,83 грн у рахунок погашення пені судова колегія виходить із такого.
Як випливає із наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 1391 від 24.12.2025, ТОВ «НХТС» сплатило ТОВ «Масло Трейд» 16 560, 00 грн із зазначенням у призначенні платежу рахунків, які стосувалися видаткових накладних № 4101 від 09.10.2025, № 4386 від 27.10.2025, № 4470 та № 4472 від 31.10.2025. Загальна вартість товару, поставленого за зазначеними видатковими накладними, становила 16 558, 17 грн.
Таким чином сума здійсненого відповідачем платежу перевищувала вартість товару, щодо якого його було проведено, на 1,83 грн. При цьому в матеріалах справи відсутні докази того, що зазначена сума була призначена скаржником для погашення основної заборгованості за іншими поставками або підлягала поверненню позивачем. Поряд з тим на момент здійснення цього платежу у ТОВ «НХТС» існувала заборгованість за спірним договором, у зв`язку з простроченням виконання якої ТОВ «Масло Трейд» було нараховано пеню.
За таких обставин зарахування позивачем суми 1,83 грн у рахунок погашення нарахованої пені не суперечить змісту здійсненого скаржником платежу, оскільки така сума перевищувала вартість товару, оплату якого відповідач визначив у призначенні платежу.
Відтак колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що сума 1,83 грн не підлягає зарахуванню в рахунок погашення основної заборгованості за поставлений товар.
Враховуючи наведене вище, з урахуванням вартості поставленого товару у розмірі 127 011, 28 грн та здійснених відповідачем оплат, з яких 2 490, 22 грн правомірно зараховано в рахунок погашення штрафу, а 1,83 грн – у рахунок погашення пені, розмір основної заборгованості відповідача за поставлений товар становить 60 364, 85 грн. Тож, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ТОВ «НХТС» основного боргу у зазначеному розмірі є обґрунтованим.
Стосовно ж доводів апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом положень ст. 46 Господарського процесуального кодексу України судова колегія зазначає таке.
Скаржник стверджує, що Господарський суд міста Києва без відповідної заяви позивача про збільшення позовних вимог фактично збільшив заявлений до стягнення розмір основної заборгованості з 57 872, 80 грн до 60 364, 85 грн, чим, на його думку, порушив установлені ст. 46 Господарського процесуального кодексу України правила зміни розміру позовних вимог.
Проте наведені доводи ґрунтуються на неправильному розумінні скаржником суті здійсненого місцевим господарським судом розрахунку.
Як випливає з матеріалів означеної справи, ТОВ «Масло Трейд» у позовній заяві заявило до стягнення з ТОВ «НХТС» основний борг у розмірі 60 364, 85 грн. При цьому в ході розгляду справи суд першої інстанції не вийшов за межі заявленої позивачем вимоги, а лише перевірив правильність визначення її розміру з урахуванням здійснених відповідачем платежів та встановленого сторонами спірним договором порядку їх зарахування.
Отже, визначення Господарським судом міста Києва розміру основної заборгованості у сумі 60 364, 85 грн не є збільшенням позовних вимог у розумінні ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, позаяк зазначена сума була заявлена ТОВ «Масло Трейд» до стягнення первісно. З огляду зазначеного підстав для подання позивачем заяви про збільшення позовних вимог не існувало.
Означене свідчить про те, що доводи апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом ст. 46 Господарського процесуального кодексу України є безпідставними.
Щодо позовних вимог про стягнення 25 % річних, інфляційних втрат, пені та штрафу апеляційний господарський суд вважає за необхідне зауважити таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Положеннями п. 7.3 спірного договору сторони погодили інший розмір процентів річних, встановивши, що у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 25 % річних.
Відтак умовами спірного договору сторони погодили застосування до простроченого грошового зобов`язання процентів у розмірі 25 % річних, а також передбачили обов`язок покупця відшкодувати інфляційні втрати за весь час прострочення.
Як установлено колегією суддів вище, граничні строки виконання відповідачем грошових зобов`язань за поставленим товаром визначені відповідно до умов п. 3.3 спірного договору, а розмір основної заборгованості становить 60 364, 85 грн. Отже, перевірці підлягають здійснені позивачем нарахування 25 % річних та інфляційних втрат у межах визначених ним періодів прострочення та відповідних сум заборгованості.
Здійснивши перевірку наведеного ТОВ «Масло Трейд» розрахунку 25 % річних, судова колегія встановила, що нарахування здійснено за періоди прострочення та на суми заборгованості, визначені з урахуванням встановлених у цій справі строків виконання грошових зобов`язань. Арифметичний розрахунок зазначених сум відповідає розміру 25 % річних та кількості днів прострочення, а його загальний розмір становить 6 370, 99 грн.
Також апеляційний господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем за відповідні періоди прострочення та суми заборгованості, і встановив його арифметичну правильність. Загальний розмір інфляційних втрат, визначений ТОВ «Масло Трейд», становить 704, 31 грн.
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги щодо неправильності нарахування 25 % річних та інфляційних втрат ґрунтуються виключно на твердженні про завищення розміру основної заборгованості, яке спростовано колегією суддів, а здійснені позивачем розрахунки є арифметично правильними, підстав для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду в цій частині не вбачається.
Згідно із ч. 1-3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею – неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Отже, на відміну від пені, яка має триваючий характер та нараховується за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання, штраф застосовується одноразово у зв`язку з порушенням зобов`язання та обчислюється у визначеному договором відсотковому відношенні до суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Як установлено вище, пп. 7.2 та 7.4 спірного договору сторони погодили відповідальність покупця за порушення строків оплати поставленого товару у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, а у разі прострочення платежу понад один місяць – додатково штрафу у розмірі 20 % від простроченої суми.
Таким чином, з огляду на встановлені у справі обставини щодо строків виникнення та прострочення грошових зобов`язань відповідача, а також погоджений сторонами порядок відповідальності за таке порушення, заявлені позивачем вимоги про стягнення пені та штрафу підлягають перевірці з урахуванням фактичного розміру простроченої заборгованості та тривалості відповідного прострочення.
Здійснивши перевірку розрахунку заявленої до стягнення пені з урахуванням встановлених у справі строків виконання ТОВ «НХТС» грошових зобов`язань, розміру простроченої заборгованості, періодів її прострочення та розміру облікової ставки Національного банку України, судова колегія дійшла висновку про його правильність.
При цьому за періоди прострочення, що припадають на 2025 рік та січень 2026 року, підлягає застосуванню подвійна облікова ставка Національного банку України у розмірі 31 % річних, а з 30.01.2026 – 30 % річних, у зв`язку зі зміною з цієї дати облікової ставки Національного банку України з 15,5 % до 15 % річних.
Перевіркою наведених ТОВ «Масло Трейд» розрахунків встановлено, що нарахована пеня відповідає умовам п. 7.2 спірного договору, фактичним обставинам щодо строків та розміру прострочених грошових зобов`язань і здійснена з урахуванням установлених законодавством розмірів облікової ставки Національного банку України.
Відтак підстав для висновку про неправильність нарахування пені з огляду на доводи апеляційної скарги щодо завищення основної заборгованості апеляційний господарський суд не вбачає.
Поряд з тим перевіркою наведеного позивачем розрахунку встановлено, що загальний розмір пені, нарахованої за відповідними періодами прострочення, становить 7 881, 85 грн. Водночас із матеріалів справи випливає, що платіж від 24.12.2025 у розмірі 16 560, 00 грн перевищував вартість товару, визначеного у призначенні платежу, на 1,83 грн, які ТОВ «Масло Трейд» правомірно зараховано в рахунок погашення пені. Відтак сума пені, що підлягає стягненню з відповідача, становить 7 880, 02 грн (7 881,85 грн – 1,83 грн).
Беручи до уваги зазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення з ТОВ «НХТС» 7 880, 02 грн пені.
Стосовно штрафу судова колегія наголошує, що його розрахунок також відповідає умовам п. 7.4 спірного договору та встановленим у справі обставинам.
Як випливає із відповідного розрахунку позивача, штраф у розмірі 20 % від простроченої суми нараховано ТОВ «Масло Трейд» за видатковими накладними № 2693 від 09.07.2025, № 3852 та № 3854 від 24.09.2025, № 4076 від 08.10.2025, № 4218 від 16.10.2025 та № 4101 від 09.10.2025, за якими прострочення оплати перевищило один місяць. Загальний розмір нарахованого штрафу становить 16 825, 87 грн.
Водночас, як установлено апеляційним господарським судом вище, платіж у розмірі 2 490, 22 грн, здійснений відповідачем 14.10.2025, правомірно зараховано позивачем у рахунок часткового погашення штрафу за видатковою накладною № 2693 від 09.07.2025. Тож, розмір штрафу, що підлягає стягненню з ТОВ «НХТС», становить 14 335, 65 грн (16 825, 87 грн – 2 490, 22 грн).
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про неправильність нарахування штрафу у зв`язку з нібито завищеним розміром основної заборгованості є необґрунтованими, позаяк розмір основного боргу визначено місцевим господарським судом правильно, а нарахований позивачем штраф з урахуванням здійсненого відповідачем платежу відповідає умовам спірного договору та фактичним обставинам справи.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення з ТОВ «НХТС» штрафу у розмірі 14 335, 65 грн.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі – Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржнику було надано вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановленого судом першої інстанції.
За таких обставин колегія суддів вважає, що Господарський суд міста Києва повно та всебічно дослідив обставини справи, надав належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, правильно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, правильно встановив розмір основної заборгованості та нарахованих на неї 25 % річних, інфляційних втрат, пені і штрафу, а тому рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, як наслідок, підстави для його скасування відсутні.
Згідно із ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Положеннями ст. 275 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За приписами ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
В розрізі наведених норм судова колегія зазначає, що ТОВ «НХТС» не доведено, а апеляційним судом не встановлено підстав для скасування рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, відтак оскаржуване рішення належить залишити без змін.
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на скаржника.
Керуючись ст. 129, 236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити без задоволення апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НХТС» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2026 у справі № 910/1856/26.
2. Залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2026 у справі № 910/1856/26.
3. Покласти витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на скаржника.
4. Повернути матеріали справи до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 02.09.2026.

Головуючий суддя П.В. Горбасенко 

Судді Р.М. Колесник

О.М. Сковородіна