ДОДАТКОВА УХВАЛА

07 вересня 2026 року 
м. Київ
Справа № 925/338/24(925/472/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Картере В. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт плюс"
про ухвалення додаткового судового рішення
у справі № 925/338/24(925/472/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт плюс"
до 1) Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України; 2) ОСОБА_1; 3) Державного підприємства "Сетам"
про визнання недійсними електронних торгів, проведених Державним підприємством "Сетам" 12.06.2024, оформлені протоколом № 613748
у межах справи № 925/338/24
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт плюс", 
ВСТАНОВИВ: 
30.04.2024 ухвалою Господарського суду Черкаської області відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт плюс" (далі - ТОВ "Дізарт плюс"); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, а постановою цього ж суду від 01.10.2024 боржника визнано банкрутом, відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру.
У квітні 2025 року ліквідатор ТОВ "Дізарт плюс" звернувся до суду з позовом до Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - Відділ ДВС); ОСОБА_1; Державного підприємства "Сетам" про визнання недійсними електронних торгів та зобов`язання ОСОБА_1 повернути ТОВ "Дізарт плюс" автотранспортний засіб SCANIA.
28.08.2025 Господарський суд Черкаської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026, про задоволення позову; визнав недійсними результати електронних торгів, проведених ДП "Сетам" із реалізації лоту протокол № 550558, саме: автотранспортний засіб SCANIA, результати яких оформлено протоколом проведення торгів № 613748 від 12.06.2024; ухвалив стягнути та передати ТОВ "Дізарт плюс" автотранспортний засіб SCANIA.
Не погодившись з цими судовими рішення, Відділ ДВС оскаржив їх до Верховного Суду.
30.06.2026 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у цій справі, а 20.08.2026 ухвалою закрив касаційне провадження за касаційною скаргою Відділу ДВС на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 та рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025.
ТОВ "Дізарт плюс" звернулося до Верховного Суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення у справ № 925/338/24 (925/472/25), в якому просить стягнути з Відділу ДВС на користь ТОВ "Дізарт плюс" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
25.08.2026 Верховний Суд постановив ухвалу про призначення цього клопотання до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заперечень щодо заявлених ТОВ "Дізарт плюс" до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до суду не надходило.
За приписами пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 123 ГПК України).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини 1, 2 статті 126 ГПК України).
Відповідно до частини 5 статті 130 ГПК України в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (зокрема викладеною в додатковій ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20) для забезпечення принципу господарського судочинства щодо відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову (необґрунтованої касаційної скарги), витрати на професійну правничу допомогу при прийнятті ухвали про закриття касаційного провадження мають покладатися на сторону, яка допустила необґрунтоване подання касаційної скарги.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).
Необхідно зауважити, що наведена норми передбачає визначення розміру витрат на професійну допомогу адвоката на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості не лише сплаченої, а й тієї, що підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
При цьому разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина 1 статті 124 ГПК України).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 ГПК України).
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що застосовується як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах відомості щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц звернула увагу не те, що: 1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; 2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу; 3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Як вбачається з матеріалів справи, боржник у відзиві на касаційну скаргу Відділу ДВС просив покласти судові витрати на відповідачів. При цьому боржник навів попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які він очікував понести протягом розгляду справи в суді касаційної інстанції, в розмірі 10000,00 грн за участь адвоката.
Касаційне провадження за касаційною скаргою Відділу ДВС закрито ухвалою Верховного Суду від 20.08.2026 у зв`язку з тим, що наведені скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися, зважаючи на нерелевантність наведених у касаційній скарзі посилань на висновки Верховного Суду, які стосуються правовідносин, не подібних до цієї справи, а також наявність висновку Верховного Суду щодо правильного застосування норм права у подібних правовідносинах, врахованого апеляційним господарським судом при ухваленні оскаржуваної постанови.
Звертаючись із клопотанням про ухвалення додаткового судового рішення, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу боржник надав копії: договору про надання правової допомоги №30-2025 від 19.09.2025 (далі - Договір), укладеного між адвокатом Марчуком Германом Володимировичем (виконавець) і боржником (клієнт); акта №4 від 21.08.2026 приймання-передачі виконаних робіт до Договору від 12.06.2026 (далі - Акт).
Згідно з умовами пунктів 1.1, 1.3 Договору клієнт доручає виконавцеві, а виконавець приймає від клієнта доручення надавати правову допомогу щодо захисту прав та інтересів клієнта. Обсяг наданих послуг фіксується сторонами в акті приймання-передачі виконаних робіт. Підписанням акта клієнт погоджується, що послуги надані своєчасно та в повному обсязі.
За надання правової допомоги клієнт сплачує виконавцю гонорар. Розмір гонорару за правову допомогу, що надається за цим договором, визначається сторонами в акті приймання-передачі виконаних робіт, виходячи з обсягу наданих виконавцем за відповідний місяць послуг. Плата за надану правову допомогу здійснюється замовником протягом 10 банківських днів з дня підписання сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт (пункти 3.1, 3.2, 3.3 Договору).
За змістом Акта, виконавець виконав, а клієнт прийняв роботи з надання правової допомоги під час розгляду в суді касаційної інстанції справи №925/338/24 (925/472/25) за період з 28.07.2026 до 21.08.2026 за Договором та отримав бажаний результат, а саме: 28.07.2026 складення та подання відзиву на касаційну скаргу Відділу ДВС на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 у зазначеній справі; представництво інтересів клієнта в судовому засіданні Верховного Суду 20.08.2026. Гонорар виконавця за виконані роботи з надання правової допомоги складає 10 000,00 грн.
Матеріалами справи підтверджується подання боржником відзиву на касаційну скаргу ВДВС за підписом Марчука Г. В., а також участь зазначеної особи в судовому засіданні Верховного Суду 20.08.2026 як представника боржника.
Проаналізувавши наведені документи та вказані в акті послуги з урахуванням вимог, зокрема, статей 126, 129 ГПК України, Верховний Суд вважає витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн обґрунтованими та співмірними зі складністю справи та обсягом послуг, наданих адвокатом під час касаційного розгляду цієї справи. Наведені витрати не є непропорційними до предмета спору, тому мають бути відшкодовані за рахунок скаржника у повному обсязі.
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про задоволення клопотання про ухвалення додаткового судового рішення та ухвалення додаткової ухвали про стягнення з Відділу ДВС на користь боржника витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді касаційної інстанції в розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись статтями 126, 129, 130, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт плюс" про постановлення додаткового судового рішення задовольнити.
2. Стягнути з Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (09100, Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський, 94, ЄДРПОУ 34846037) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт плюс" (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 168, ЄДРПОУ 37610015) 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок судових витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у справі №925/338/24(925/472/25). 
Видачу наказу доручити Господарському суду Черкаської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере