Справа № 723/3586/25
Провадження № 2/723/851/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2026 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді Дедик Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Клапійчук Б.В., 
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності особи на частку у спільному майні та визнання права власності, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення права власності особи на частку у спільному майні та визнання права власності, посилаючись на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з  ОСОБА_1  з 30.09.2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час спільного подружнього життя у них народилось дві дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зазначає, що після розірвання шлюбу Садгірським районним судом м. Чернівці 09.01.2013 року ОСОБА_1 звернулась до Сторожинецького районного суду з позовною заявою про поділ майна подружжя, а саме: будівельних матеріалів, що становлять незавершене будівництво, земельної ділянки площею 0,3285 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , транспортних засобів марки «Таврія» д.н.з. НОМЕР_1 та марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 .
Рішенням Сторожинецького районного суду від 08.10.2013 року у справі № 2-1270/12 визнано за  ОСОБА_1 право власності на частку будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку та господарських споруд, а саме: житлового будинку літ. «А-1», мансарди літ. «Мс», прибудови літ. «а», літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «Пд», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», частини літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «ПД», ганку літ. «Б», готовності 50 відсотків, які розташовані в   АДРЕСА_1 . Також вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 8000,00 грн., як вартість частки транспортного засобу марки «Таврія» д.н.з. НОМЕР_1 , яка була в подальшому повністю ним компенсована. Позовні вимоги щодо поділу земельної ділянки площею 0,3285 га, що знаходиться по  АДРЕСА_1 судом залишені без розгляду. 
Зазначає, що протягом останніх одинадцяти років він проживає в даному будинку та неодноразово звертався до ОСОБА_1 з пропозицією виплатити їй частки в грошовому еквіваленті, в подальшому пропонував їй навіть більшу компенсацію - грошові кошти в сумі 588750,00 грн., що становить вартості, визначеної висновком судової будівельно-технічної експертизи № 306 від 10.07.2013 року, включаючи прямі витрати, індексацію та ще й ПДВ. Однак, вона категорично відмовлялася від одержання від вартості, яка складає 588750 грн. та увесь час переконувала, що він має їй виплатити 2/3 частки від вартості, а в подальшому захотіла 100 відсотків від вартості усіх будівельних матеріалів та робіт, які були виконані у зв`язку з будівництвом будинковолодіння в розмірі 1125 000 грн.
Також зазначає, що проживає він в зазначеному вище будинковолодінні з ОСОБА_5 , з якою перебуває в громадському шлюбі та з сином ОСОБА_6 , який народився від їх спільного проживання 27.01.2023 року. 
Вказує, що зі створенням ним нової сім`ї та появою третьої дитини, відповідач розпочала дуже агресивно відноситися до нього, забороняє їх спільним дітям зустрічатися з ним, вимагає у нього великі суми грошей, погрожує його нинішній дружині. 
Посилається на те, що у відповідності до ст. 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 
1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування майном є неможливим;
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Вважає, що з аналізу положень даної статті, можна прийти до висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з чотирьох передбачених підстав.
Вказує, що якщо співвласники не є членами однієї сім`ї, не проживають спільно і не ведуть спільне господарство, один з них не бере участі у витратах, яких потребує утримання майна, не несе витрати зі сплати житлово-комунальних послуг - можна стверджувати про неможливість спільного володіння та користування майном, адже такі обставини практично завжди призводять до виникнення конфліктних ситуацій серед співвласників. У даному випадку, вони з відповідачем вже 11 років не проживають спільно у даному будинку, не ведуть спільне господарство, а відповідно відповідач не бере участі у витратах на утримання майна.
Зазначає, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 750/11178/17 зроблено висновок «Тлумачення пункту 4 частини першої статті 365 ЦK України» свідчить, що припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто, можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку.
Вказує на те, що у даному конкретному випадку, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача чи членам її сім`ї у цілому, оскільки вона є власником житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами загальною площею 177,3 кв.м. у АДРЕСА_2 , а він не володіє іншим нерухомим майном для можливого проживання та не має можливості оформити право власності на недобудований будинок у зв`язку із наявністю спірних майнових відносин із відповідачем. Отже, вважає, що єдиним способом вирішення спірної ситуації є залишення права власності на недобудований будинок за ним та сплата грошової компенсації відповідачу, виходячи з вартості, встановленої рішенням Сторожинецького районного суду від 08.10.2013 року по справі №2-1270/12, при поділі майна подружжя.
На підставі вищевикладеного просив припинити право власності  ОСОБА_1 на будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва житлового будинку та господарських споруд, а саме: житлового будинку літ. «А-1», мансарди літ. «Мс», прибудови літ. «а», літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «Пд», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», частини літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «ПД», ганку літ. «Б», готовності 50 відсотків, які розташовані в   АДРЕСА_1 ; припинити право власності ОСОБА_1 на частку літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «ПД», ганку літ. «Б», готовності 50 відсотків, які розташовані в   АДРЕСА_1 ; присудити на користь  ОСОБА_1 грошову компенсацію за частку будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва вказаного домоволодіння шляхом виплати з депозитного рахунку ТУ ДСА України у Чернівецькій області попередньо внесеної суми у розмірі 292769,50 грн.; присудити на користь  ОСОБА_1 грошову компенсацію за частку літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «ПД», ганку літ. «Б», готовності 50 відсотків, які розташовані в   АДРЕСА_1  шляхом виплати з депозитного рахунку ТУ ДСА України у Чернівецькій області попередньо внесеної суми у розмірі 170230,00 грн.; визнати за ним право власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва житлового будинку та господарських споруд, а саме: житлового будинку літ. «А-1», мансарди літ. «Мс», прибудови літ. «а», літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «Пд», сараю літ. «В», сараю літ. «Г» та літнью кухню літ. «Б», підвал літ. «ПД», ганок літ. «Б», готовності 50 відсотків, якв розташованв в   АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, зокрема від суми збору у розмірі 4629,95 грн.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач  ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що компенсація, яку позивач пропонує за 1/2 частину будинку, не є реальною вартістю. Для визначення дійсної вартості будинку на даний час має бути проведена відповідна експертиза, чого позивач не бажає. Вважає неправильним визначення компенсації виходячи із вартості будівельних матеріалів, вказаної у рішення суду за 2013 рік. Також пояснила, що належне їй житло, яке знаходиться у АДРЕСА_2 , вона відчужила. Крім того, долучені до позову накладні, рахунки щодо вартості будівельних матеріалів вважає неналежними доказами, так як вони є сумнівними, і крім того немає доказів про те, що вони використані для спірного домоволодіння.
Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці № 2-513 від 09.01.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.
З актових записів про народження № 199 та № 501 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З актового запису про народження № 47 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно довідки Ропчанського старостинського округу Сторожинецької міської ради від 18.07.2025 року № 512 ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які проживають за вказаною адресою без реєстрації. 
Рішенням Сторожинецького районного суду від 08.10.2013 року (справа № 2-1270/12) змінені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено та визнано за кожною із сторін право власності на частку будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку та господарських споруд, а саме: житлового будинку літ. «А-1», мансарди літ. «Мс», прибудови літ. «а», літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «ПД», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», частини літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «Пд», ганку літ. «б», готовності 50 відсотків, який розташований в   АДРЕСА_1 . З мотивувальної частини даного судового рішення вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули по 1/2 частці будівельних матеріалів загальною вартістю 925999 грн., з яких по об"єкту: житловий будинок літ. «А-1», мансарда літ. «Мс», прибудова літ. «а», літня кухня літ. «Б», підвал літ. «ПД», сарай літ. «В», сарай літ. «Г» - загальна вартість з урахуванням діючої індексації становить 585539 грн., по об"єкту: літня кухня літ. «Б», підвал літ. «Пд», ганок літ. «б» - загальна вартість з урахуванням діючої індексації становить 340460 грн. 
Відповідно до інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» № 5005336464096 від 20.07.2025 року ОСОБА_2 нерухомим майном не володіє.
Відповідно до інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» № 5005336464256 від 20.07.2025 року ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
01.12.2025 року позивач ОСОБА_2 вніс на відповідний рахунок ДКСУ м. Київ кошти як грошову компенсацію 1/2 житлового будинку літ. «А-1», мансарди літ. «Мс», прибудови літ. «а», літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «ПД», сараю літ. «В», сараю літ. «Г» 50% готовності по АДРЕСА_1 у сумі 292769,50 грн. згідно квитанції 1.426832591.1, та 1/2 літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «Пд», ганку літ. «б» 50% готовності по АДРЕСА_1 у сумі 170230 грн. згідно квитанції 1.426832917.1.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:
1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування майном є неможливим;
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Відповідно до постанови ВП ВС № 908/1754/17 від 18.12.2018 року припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень статті 365 ЦК України можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Цей правовий висновок застосовувався Верховним Судом і у подальшій практиці, що вбачається з постанови Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 754/16751/18, Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 травня 2023 року у справі № 169/740/20.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) зазначено, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.
Судом встановлено, що частка відповідача ОСОБА_1 у спірному нерухомому майні, що знаходиться за адресою:   АДРЕСА_1 складає , тобто половина, і відповідно не може вважатись незначною.
Позбавлення відповідачки права власності на 1/2 частку у спірному майні може завдати істотної шкоди її інтересам. Сам по собі факт перебування у власності ОСОБА_1 іншого житлового будинку не є підставою для припинення її права власності у спірному будинковолодінні та не свідчить про те, що припинення права власності на спірне майно не завдасть істотної шкоди її інтересам.
Позивач як на підставу позову вказує також те, що конфліктні стосунки, які склалися у нього та його цивільної дружини з відповідачкою, унеможливлюють спільне володіння і користування майном.
Суд вважає вказану підставу не достатньою для позбавлення відповідачки права власності на належну їй частку спірного будинковолодіння, так як не надано доказів неможливості його поділу у натурі на окреме ізольоване житло та/або неможливості встановлення порядку користування об"єктами, які не можуть бути виділені у натурі одному з власників. 
Відповідно до постанови Верховного суду № 522/17831/20 від 17.01.2024 року вартість майна, що підлягає поділу, визначається виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. 
Позивач вказує на наявність підстав для залишення за ним права власності на спірний будинок зі сплатою грошової компенсації відповідачці, виходячи з вартості, встановленої рішенням Сторожинецького районного судлу від 08.10.2013 р. у справі №2-1270/12.
Водночас, як вбачається з даного судового рішення, ним визнано право власності на 1/2 спірного будинковолодіння за кожною із сторін без зазначення вартості таких часток та присудження компенсації вартості частки одного з подружжя іншому.
За таких обставин суд вважає, що для компенсації має бути визначена вартість частки на час звернення з позовом про припинення права особи на частку у спільному майні, інакше це також може завдати істотної шкоди інтересам відповідачки. 
Позивач не надав доказів щодо вартості частки на час звернення з даним позовом до суду та не заявляв клопотань про проведення відповідної експертизи. 

Таким чином, судом встановлено, що розмір частки відповідачки на спірне будинковолодіння не відповідає умові п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦК України, відсутні докази на підтвердження наявності умов, передбачених п. 2 та 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, отже припинення за таких обставин права відповідачки на частку у спільному майні може завдати істотної шкоди її інтеесам як співвласника. 
Виходячи з наведеного, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. 
На підставі ст. 365 ЦК України, керуючись ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності особи на частку у спільному майні та визнання права власності – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Суддя