Справа № 694/2054/25 
Провадження № 2/700/25/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року Лисянський районний суд Черкаської області
у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І., 
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Бабенка Р.В.,
представників відповідача Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області – адвоката Олійник Н.О., Олексієнко І.О.,
представника третьої особи – Стадник В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка цивільну справу №694/2054/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до опорного закладу загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області», Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Бужанська сільська рада Звенигородського району Черкаської області про стягнення заборгованості за договором про надання послуг та зустрічним позовом Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплачених коштів,-
В С Т А H О В И В:
ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла представник - адвокат Кайдаш Світлана Іванівна, звернулася до суду із позовом до опорного закладу загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області», в якій просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором про надання послуг в розмірі 118591,20 грн, судові витрати у розмірі 968,96 грн та витрати за послуги адвоката у розмірі 3000,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02 вересня 2024 року між позивачем та опорним закладом загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області» було укладено Договір № 2 на проведення/надання корекційно-розвиткових занять/послуг. За умовами договору позивач зобов`язалася провести корекційно-розвиткові заняття, спрямовані на подолання певного порушення розвитку в обсягах, визначених у договорі. Відповідно до п. 2 вказаного договору оплата за проведені позивачем заняття (надані послуги) здійснюється у порядку, розмірі та строках, що визначені договором. На виконання умов Договору позивачем по справі з вересня 2024 по травень 2025 року було проведено корекційно-розвиткові заняття, що підтверджується відповідними актами, однак оплата за проведені заняття не була здійснена. У відповідача заперечень проти якості та об`єму наданих послуг до ОСОБА_1 не було. Таким чином, за період з вересня 2024 року по травень 2025 року сторони підписали 9 актів, на загальну суму 118591,20 грн. На підставі викладеного, позивач просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 11.08.2025  позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.
25 серпня 2025 року на адресу суду від директора «Бужанського ліцею Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області» Німець Л.І., надійшло заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, в якому зазначається, що вимоги позивача вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Заклад освіти не є самостійним розпорядником коштів і не може здійснювати оплату послуг самостійно. Відповідно до Статуту опорного закладу загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області», код ЄДРПОУ 33329755, а саме: згідно п.1.4 Засновником Бужанського ліцею є Бужанська сільська рада Звенигородського району Черкаської області; відповідно до п. 1.5 Головний розпорядник бюджетних коштів – виконавчий комітет Бужанської сільської ради; згідно п. 7.1 Управління Бужанським ліцеєм та Філіями здійснюють Бужанська сільська рада (Замовник); керівник закладу освіти; педагогічна рада закладу; Рада ліцею; піклувальна рада (колегіальний орган громадського самоврядування). Згідно п. 7.2. Центр фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради є уповноваженим органом Бужанської сільської ради на управління закладів освіти. Відповідно до п. 7.3. Виконавчий комітет Бужанської сільської ради є головним розпорядником бюджетних коштів. Отже, опорний заклад загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області» не може бути відповідачем по даній справі, оскільки відповідно до статуту не веде фінансову діяльність. Зважаючи на вищевикладене, просять визнати, що опорний заклад загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради» не веде фінансово-господарську діяльність та не має в своєму розпорядженні бюджетних та будь-яких інших коштів, а також просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В.о. директора Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради Бецковська Н.О., 09.09.2025 через канцелярію суду надала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач категорично не погоджується з викладеними обґрунтуваннями та заявленими вимогами, вважають, що доводи позивача не відповідають фактичним обставинам справи з наступних підстав. Відповідно до постанови КМУ від 14.02.2017 р. №88 «Про затвердження Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання державної підтримки особам з особливими освітніми потребами», фінансування додаткових психолого-педагогічних і корекційно-розвиткових занять здійснюється виключно за рахунок коштів освітньої субвенції. Про це свідчить і п.2 розділу «Порядок, розміри та строки оплати» вищевказаного договору. Тобто заклад освіти не має права здійснювати оплату послуг позивача поза межами бюджетних асигнувань. Залишок коштів субвенції на оплату праці за проведення корекційно-розвиткових занять станом на 01.09.2025 склав 9229,42 грн. З вересня 2024 року по листопад 2024 року фінансування з державного бюджету не надходило. В грудні 2024 року надійшло фінансування в сумі 25563,00 грн. Тому оплата за проведення корекційно-розвиткових занять за період з 01 вересня 2024 року розпочалася в грудні 2024 року і розподілялася пропорційно кількості проведених занять всіх працівників, які працювали та проводили корекційно-розвиткові заняття за договорами ЦПХ. Фактичні виплати по договору ЦПХ з ОСОБА_1 підтверджують, що вони здійснювалися після надходження субвенції, а саме: у грудні 2024 року виплачено за вересень 2024 року – 14600,32 грн (112 год) та частина за жовтень 2024 року – 1207,13 грн (9,26 год); у січні 2025 року виплачено за січень 2025 року – 2867,92 грн (22 год); у лютому 2025 року виплачено за лютий 2025 року – 3259,00 (25 год); у березні 2025 року виплачено за березень 2025 року – 2904,42 грн (22,28 год); у травні виплачено за квітень 2025 року – 16164,64 (124 год). З чого слідує, що оплата позивачу ОСОБА_1 за надані послуги проводилась належним чином та лише в межах отриманого фінансування. Крім того, представник звертає увагу суду, що відповідно до п. 91 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти, затвердженої наказом Міносвіти № 102 від 15.04.1993, в якому зокрема зазначено, що «за години викладацької роботи, виконаної як виняток, у зв`язку з виробничою необхідністю понад норму, зазначеному в цьому пункті, проводиться погодинна оплата за фактичну кількість годин, але не більше 240 годин на рік». Також в цьому пункті не вказано, що виконання такої роботи з погодинною оплатою праці може здійснюватися в робочий час за основною посадою і що оплата проводиться понад основний посадовий оклад працівника. Погодинна оплата додаткових психолого-педагогічних і корекційно-розвиткових занять з дітьми ООП (особливими освітніми потребами) здійснювалась саме відповідно до останнього абзацу пункту 91 Інструкції №102, який був регламентований і раніше діяв відповідно до вимог Додатку та положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій (спільний наказ Мінпраці, Мін`юсту та Мінфіну від 28.06.1993 р. №43), зокрема до останнього абзацу його пункту 12. З втратою чинності спільного наказу № 43, щоб фахівці, які згідно з договорами цивільно-правового характеру проводять додаткові психолого-педагогічні і корекційно-розвиткові заняття з особами з особливими освітніми потребами, мали право на виплату їм винагороди за виконання ними таких робіт, вони повинні такі роботи виконувати у вільний від роботи час. У даному випадку практичному психологу встановлено графік роботи з 08:00 до 16:30, про що свідчить Наказ ОЗЗСО «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради» №120 від 29.08.2024. Водночас заняття за спірним договором відповідно до затвердженого директором школи розкладу проведення корекційно-розвиткових занять практичного психолога проводились у період з 9:00 до 15:35, що виключає можливість їх додаткової оплати за договорами ЦПХ. Крім того, виконання роботи за договором ЦПХ (під час основної роботи) вплинуло на результативність роботи за основним місцем роботи (посада – практичний психолог), про що свідчить «Аналітична довідка щодо діяльності психологічної служби у системі освіти України по Бужанській ТГ у 2024/2025 н.р. Також робоча комісія ухвалила рішення визнати недійсними акти приймання робіт та договір №2 від 02.09.2024, підставою прийняття такого рішення слугувало виявлення ряду порушень у виконанні договору. Враховуючи викладене вище, просить в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг – відмовити повністю.
Представник позивача – адвокат Кайдаш Світлана Іванівна, 15.09.2025 через систему «Електронний суд» направила до суду клопотання, в якому просить для об`єктивного і всебічного розгляду залучити до участі у даній справі в якості співвідповідача - Центр фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради (код за ЄДРПОУ 42959110). 
Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 15 вересня 2025 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Кайдаш Світлана Іванівна, третя особа: Бужанська сільська рада Звенигородського району Черкаської області до опорного закладу загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області» про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, в якості співвідповідача Центр фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради.
13.10.2025 представник відповідача – адвокат Олійник Наталія Олександрівна через систему «Електронний суд» направила до суду доповнення до відзиву на позовну заяву. Зокрема звертає увагу суду на те, що фактична кількість проведених корекційно-розвиткових занять значно менша, ніж зазначено у поданих позивачем актах виконаних робіт. Також розбіжності підтверджуються актами звірки, складеними комісією відповідно до Наказу ЦФГНЗЗО Бужанської сільської ради №5-АГ «Про створення робочої комісії щодо звірки проведених корекційно-розвиткових та психолого-педагогічних годин за 2024-2025 навчальний рік» ліцею на підставі первинних документів обліку - журналів занять, індивідуальних програм розвитку (ІПР) учнів, графіків та табелів відвідування, наказів ліцею про переведення на дистанційну форму навчання. Згідно з проведеним перерахунком, фактично проведено лише 160,46 годин на суму 20917,56 грн, тоді як позивач подала до оплати 910 год на суму 118627,60 грн, що свідчить про завищення актів та неправдивість відомостей, зазначених у них. Крім того, корекційно-розвиткові заняття проводилися у робочий час за основним місцем роботи позивача - на посаді практичного психолога в опорному закладі «Бужанський ліцей». Згідно з наказом № 120 від 29.08.2024 та затвердженим графіком, робочий день ОСОБА_1 триває з 08:00 до 16:30. Аналіз поданих нею актів свідчить, що всі заняття проводилися саме в цей період, тобто в межах її основного трудового навантаження, а не у вільний час, як того вимагає законодавство. Відповідно до чинних норм (Інструкція № 102, п. 91) педагогічна діяльність з погодинною оплатою праці може здійснюватись лише понад основну норму робочого часу і не більше 240 годин на рік, а після скасування п. 12 Додатку до спільного наказу № 43 постановою КМУ № 1306 від 22.11.2022, жоден нормативний акт не передбачає права проводити педагогічну роботу за договорами ЦПХ у робочий час за основним місцем роботи. Отже, подані до оплати години не можуть бути оплачувані вдруге, оскільки охоплюються оплатою за основним трудовим договором. Позивач протягом 2024 року отримала повну заробітну плату за основним місцем роботи в опорному закладі «Бужанський ліцей», а саме в розмірі 130728,01 грн. Вона була забезпечена усім необхідним для виконання своїх посадових обов`язків, зокрема і роботою з дітьми, які потребують психологічного супроводу. Однак, попри це, ОСОБА_1 намагається отримати ще додаткову оплату - суму, заявлену у позові, фактично за ті ж самі години, які вже були оплачені у складі її заробітної плати. Замість добросовісного виконання своїх професійних функцій вона свідомо завищувала кількість годин у поданих актах, намагаючись створити видимість «понаднормової» роботи. Це не лише викривлює реальний обсяг виконаного, а й підриває довіру до педагогічної етики та дискредитує саму ідею інклюзивної освіти, адже бюджетні кошти мають спрямовуватись на дітей, а не ставати засобом особистого збагачення.
Представник відповідача – адвокат Олійник Наталія Олександрівна, 14.10.2025 через систему «Електронний суд» направила до суду додаткові пояснення у справі, оскільки вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного. Щодо фактичного обсягу виконаних робіт зазначила, що відповідно до проведеної комісією звірки, оформленими двома актами звірки та протоколом №1 від 03 червня 2025 року засідання робочої комісії щодо звірки проведених корекційно-розвиткових та психолого-педагогічних годин психологом ОСОБА_1 за 2024-2025 навчальний рік, встановлено розбіжності між заявленими у актах та фактично проведеними годинами. Позивач стверджує, що вона провела з 01.09.2024 по 31.05.2025 910 корекційно-розвиткових годин на суму 118627,60 грн, тоді як ціна позову - 118591,20 грн. Згідно звірки проведеної комісією, позивач відпрацювала лише 475 год на суму 61921 грн. Фактично на даний час відповідачем сплачено за 314,54 год на суму 41003,43 грн, що підтверджено довідкою про доходи №190/19-24 від 31.07.2025 та відомостями розподілу витрат КО ЦФГНЗЗО Бужанської сільської ради з АТ КБ «ПриватБанк». Якщо врахувати акти звірки та вже виплачені кошти, то позивач (маючи на те юридичні підстави) мала б стягувати кошти лише за 160,46 год на суму 20917,56 грн а не 118591,20 грн, що більше майже в шість разів. Отже, акти приймання-передачі робіт містять завищені показники та не можуть бути визнані достовірними доказами обсягу виконаних послуг. Оскільки відповідна робота фактично виконувалася у межах основного робочого часу, ці кошти є надміру сплаченими та підлягають поверненню у порядку ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуті. Враховуючи вищезазначене, просить суд врахувати наведені доводи при розгляді зустрічного позову відповідача.
14.10.2025 представник відповідача – адвокат Олійник Наталія Олександрівна, через систему «Електронний суд» направила до суду зустрічну позовну заяву Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплачених коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 вересня 2024 року між опорним закладом «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради» та ОСОБА_1 був укладений договір цивільно-правового характеру №2 про проведення корекційно-розвиткових занять. На виконання цього договору позивач подала низку актів виконаних робіт за період з вересня 2024 року по травень 2025 року, за якими їй було виплачено 41003,43 грн. Під час перевірки бухгалтерією та комісією закладу освіти було встановлено, що у поданих актах заявлено завищену кількість годин у порівнянні з фактично проведеними корекційно-розвитковими заняттями; за актами звірки, складеними на підставі первинних документів (журнали занять, ІПР, графіки, табелі обліку) фактична кількість занять становить 475 год за період з 01.09.24 по 31.05.25 замість вказаних в позовній заяві 880 год, зазначених позивачем. Фактично на сьогодні позивачем сплачено 314,54 год на суму 41003,43 грн, що підтверджено довідкою про доходи №190/19-24 від 31.07.2025 та відомостями розподілу витрат КО ЦФГНЗЗО Бужанської сільської ради з АТ КБ «ПриватБанк». Опорний заклад «Бужанський ліцей» як і Центр фінансово-господарського та навчального забезпечення Бужанської сільської ради та Бужанська сільська рада із повагою та відповідальністю ставиться до кожного працівника, однак у цьому випадку має місце відверте зловживання довірою. ОСОБА_1 протягом року отримала 130728,01 грн заробітної плати за основним місцем роботи, згідно довідки про доходи від 31.07.2025 року №191/01-24, виконуючи свої прямі посадові обов`язки. Попри це, вона подала акти на оплату за договорами ЦПХ на додаткову суму, яка майже подвоює її річний дохід, і намагається стягнути ці кошти через суд. В актах виявлено завищені дані про обсяг проведених занять, що підтверджується актами звірки та первинними документами - журналами, ІПР, графіками.Тому заклад справедливо вимагає повернення надміру виплачених коштів в розмірі 41003,43 грн і закликає суд дати оцінку таким діям як порушенню принципів добросовісності, закріплених у статтях 3, 13 та 1212 ЦК України. Зважаючи на викладені вище обставини, просять суд прийняти зустрічний позов опорного закладу «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради» до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 , а також стягнути з ОСОБА_1 на користь опорного закладу «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради» безпідставно набуті кошти в розмірі 41003,43 грн та судові витрати.
15.10.2025 Лисянським районним судом Черкаської області постановлено ухвалу про прийняття до спільного розгляду зустрічного позову та перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до опорного закладу загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області», Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Бужанська сільська рада Звенигородського району Черкаської області про стягнення заборгованості за договором про надання послуг та зустрічним позовом Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплачених коштів.
15.10.2025 від представника позивача (за первісним позовом) – ОСОБА_2 , надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій зазначається, що у зв`язку з допущенням арифметичної помилки при складанні позову, заявлені позовні вимоги підлягають уточненню. Так, вимога про стягнення заборгованості підлягає заміні із заявленої суми у розмірі 118591,20 грн на суму стягнення заборгованості у розмірі 119391,20 грн. Як вже було зазначено у позовній заяві, зобов`язання по оплаті договору перед позивачем були не виконані. Прострочення з оплати послуг на дату підписання цієї позовної заяви складає 2307 календарних днів. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. На підставі вищевикладеного, просить суд прийняти уточнення позовних вимог; стягнути з належного відповідача суму основного боргу за договором у розмірі 119391,20 грн, 3% річних у розмірі 2614,79 грн, інфляційне збільшення у розмірі 7286,61 грн, витрати по справі судового збору у розмірі 1034,34 грн та витрати на правничу допомогу, які будуть уточнені відповідно до норм чинного законодавства.
Представник відповідача (за первісним позовом) – адвокат Олійник Наталія Олександрівна, 15.10.2025 через систему «Електронний суд» направила заяву про зменшення/збільшення позовних вимог. Зокрема представник позивача зазначає, що у первісному позові позивач Центр фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради просить суд стягнути кошти на користь опорного закладу «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради». Однак відповідно до Статуту опорного закладу загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради» Центр фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради, є юридичною особою, яка здійснювала дані виплати на рахунок ОСОБА_1 за проведення корекційно-розвиткових занять, на підставі недостовірних відомостей наданих останньою. Виплата грошових коштів за договорами цивільно-правового характеру, укладеними від імені закладу освіти, проводилась виключно через бухгалтерію Центру як уповноваженого органу, що веде фінансово-господарський облік і звітність закладів освіти Бужанської сільської ради. Таким чином, саме Центр фінансово-господарського та навчального забезпечення виступає стороною, яка фактично здійснила перерахування коштів ОСОБА_1 і зазнала майнових втрат у вигляді надміру сплачених сум. Отже, позовна вимога про повернення 41003,43 грн має бути задоволена на користь Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради, як органу, який здійснив дану виплату.
05.11.2025 від позивача (за первісним позовом) ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому викладене наступне. З метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, спростування безпідставних заперечень відповідачів та доведення позовних вимог у повному обсязі, позивач вважає за необхідне долучити до матеріалів справи вичерпний пакет доказів та надати розгорнуті письмові пояснення щодо їх значення. Зокрема зазначається, що Договір є підставою виникнення зобов`язання. Пунктом 3 Договору встановлено єдиний порядок підтвердження наданих послуг та їх оплати: «Замовник щомісяця здійснює оплату на підставі актів приймання проведених (наданих) корекційно-розвиткових занять (послуг), що підписані замовником і виконавцем». Позивач щомісяця надавала послуги та подавала Замовнику (Відповідачу-1) відповідні Акти із зазначенням точної кількості годин (112, 132, 118, 93, 62, 124, 101, 124, 44). Кожен з цих 9 Актів був підписаний директором ліцею Німець Ларисою Іванівною та скріплений печаткою закладу без жодних зауважень, корегувань чи претензій. Щодо клопотання на фінвідділ.pdf (Копія листа в.о. директора ЦФГНЗЗО Бецковської Н.О. на ім`я Сільського голови Стадник В.В. та Начальника фінвідділу Музичук Л.О. № 87/01-24 від 17.03.2025 р.) – то цей документ є прямим письмовим визнанням боргу з боку Платника (Відповідача-2). У листі пані ОСОБА_3 (яка заперечує позов), просить виділити кошти, посилаючись на лист МОН, та прямо вказує: «Заборгованість за жовтень-грудень 2024 року, всього: 110332,00 грн....» «Заборгованість за січень-лютий 2025 року, всього: 45855,00 грн....» Цей лист повністю спростовує позицію відповідачів. Він доводить, що станом на 17.03.2025 Відповідач-2 визнавав борг у повному обсязі (на підставі підписаних Відповідачем-1 Актів) і єдиною причиною невиплати вказував: «дефіцит державної субвенції» та необхідність фінансування з місцевого бюджету, а не будь-які претензії до якості чи обсягу роботи позивача. Відповідачі діяли недобросовісно, визнавали борг, але після вимоги про оплату вдалися до тиску, погроз та створення фіктивних документів (Наказ №31-ОД, Акти звірки) з єдиною метою – ухилитися від виконання грошового зобов`язання. Крім того, аргумент Відповідачів про фізичну відсутність є нікчемним, оскільки послуги надавалися дистанційно, що не заборонено Договором та є загальноприйнятою практикою. Відповідачі (зокрема у Наказі №31-ОД та розмовах) намагаються стверджувати, що позивач не мала права надавати послуги в робочий час. Цей аргумент демонструє нерозуміння відповідачами природи правовідносин. Проте позивач мала повне право надавати послуги за Договором ЦПХ у будь-який час, погоджений з батьками, оскільки ці послуги не є її трудовою функцією за основним місцем роботи. Усі подальші дії відповідачів (створення комісії, спроби змусити підписати фіктивні акти на «50 годин», долучення класних журналів) є виключно недобросовісною поведінкою, спрямованою на ухилення від сплати боргу, та мають ознаки зловживання процесуальними правами. На підставі викладеного, просить суд надати оцінку долученим доказам у їх сукупності та врахувати викладені у цьому клопотанні письмові пояснення позивача при ухваленні рішення по суті справи.
16 лютого 2026 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача (за первісним позовом) / відповідача (за зустрічним позовом) ОСОБА_4 – адвокат Бабенко Руслан Володимирович, 13.04.2026 через систему «Електронний суд» направив до суду додаткові пояснення у справі. З метою повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, надає наступні пояснення, а саме: у своєму відзиві сторона відповідача (зокрема, через «Аналітичну довідку») намагається довести нібито «низьку результативність» роботи ОСОБА_1 за основним місцем роботи, порівнюючи її кількісні показники з показниками соціального педагога ОСОБА_5 . Дане порівняння є професійно некоректним та свідчить про абсолютну некомпетентність комісії. Основним доказом відповідачів є «Відомість звірки проведених корекційно-розвиткових занять», складеної уповноваженими особами ( ОСОБА_6 , Мазун А. та ін.) та затверджена директором Німець Л.І. Цей документ містить грубі прорахунки, базується на скасованих нормах права та повністю ігнорує реальний розклад. Відповідачі намагаються довести відсутність учнів на заняттях ОСОБА_1 , посилаючись на «Журнал обліку відвідування», який нібито ведеться медичною сестрою. Цей доказ є недостовірним та неналежним. Відповідачі стверджують, що позивач не могла надавати корекційні послуги (31 година) за ЦПХ, маючи основну ставку психолога (40 годин). Це твердження розбивається фактом прямої дискримінації. Особа, яка працювала на місці ОСОБА_1 (на час декретної відпустки у 2023-2024 н.р.) - практичний психолог ОСОБА_7 , мала аналогічну 1.0 ставку практичного психолога і додатково укладений з директором Німець Л.І. ідентичний договір ЦПХ на 19 годин корекційних занять. Зауважень до неї не було, всі акти підписувалися, кошти виплачувалися у повному обсязі. Причина виникнення ситуації з позивачем полягає не в неможливості виконання роботи, а в фінансових прорахунках керівництва. У 2023-2024 н.р. сесія сільради незаконно зменшила кількість годин для дітей з ООП, щоб зекономити субвенцію. На 2024-2025 н.р. директор Німець Л.І. своїм наказом відновила законну кількість годин (згідно з висновками ІРЦ), через що навантаження ОСОБА_8 склало 31 годину. Центр (Відповідач-2) не подав вчасно заявку на фінансування цього обсягу годин. Коли виявилася нестача державних коштів, замість фінансування з місцевого бюджету (як того вимагає закон), відповідачі створили штучну «комісію», сфальсифікували звірки та вирішили просто не платити за вже виконану роботу. З огляду на вищевикладене, дії відповідачів є проявом маніпуляцій, фальсифікації доказової бази та небажання нести фінансову відповідальність за укладеними договорами. Всі послуги за договором ОСОБА_1 надані в повному обсязі, належним чином обліковані у моєму особистому Журналі корекційно-розвиткових занять, який містить підписи класних керівників/асистентів, та підтверджені Актами, які щомісячно і без зауважень підписувалися директором ОСОБА_9 . Встановлення навантаження у 31 годину корекційних занять накладало на керівника обов`язок щодо організації робочого часу (гнучкий графік). Будь-які недоліки адміністрування є відповідальністю керівництва і не можуть позбавляти працівника права на оплату реально виконаної роботи.На підставі вищевикладеного, просить суд прийняти дані пояснення та врахувати їх при оцінці доказів та ухваленні рішення у справі, а також відхилити доводи відповідачів, викладені у відзиві на позовну заяву та недостовірних доказах. Також просить у задоволенні зустрічного позову Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради про стягнення надмірно сплачених коштів - відмовити повністю.
16.04.2026 через систему «Електронний суд» представник позивача (за первісним позовом) ОСОБА_4 – адвокат Бабенко Руслан Володимирович, направив до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначається наступне. Стосовно Наказу відповідача за № 31 (ОД) від 01.05.25, вважає його неналежним доказом, оскільки він не стосується 2024-2025 н.р., так як договір відносин між позивачем та Бужанським ліцеєм вже укладені і акти виконаних робіт сторонами підписані. Зазначає, що можливо цей наказ уточнює роботу на майбутнє, але ніяким чином не може вплинути на правовідносини, які вже відбулися між сторонами. Згідно бухгалтерської довідки, яку видала головний бухгалтер ОСОБА_10 , Центр фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради повідомляє, що до бухгалтерії управління освіти Черкаської області потреба щодо кількості проведених та оплачених корекційно-розвиткових занять відправляються щомісячно до 05 числа. Станом на 01.08.2024 фінансування з держбюджету склало 86180 грн. За січень-серпень 2024 року використали 76950,58 грн. І головне: лише 9229,42 грн залишилося на оплату корекційно-розвиткових послуг до кінця 2024 року. Тобто, ще на чотири місяці. Згідно пункту 7.3 Статуту Бужанського ліцею виконавчий комітет Бужанської сільської ради є головним розпорядником бюджетних коштів. Як вбачається з п. 7.5 Засновник Бужанського ліцею затверджує кошторис, контролює виконання та приймає фінансовий звіт Бужанського ліцею та здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю Бужанського ліцею та його філіях інклюзивного освітнього середовища. Згідно пункту 7.14 Директор Бужанського ліцею надає пропозиції на розроблення проекту кошторису та передає засновнику на затвердження. Згідно пункту 7.14 директор Бужанського ліцею мала внести пропозиції щодо дофінансування з місцевого бюджету оплати праці корекційно-розвиткових послуг до кінця 2024 року та до кінця 2025 навчального року. Розклад занять складає та затверджує керівник навчального закладу освіти, узгоджує з розкладом навчальних уроків. Директор сама склала розклад корекційно-розвиткових занять таким чином, щоб дитина йшла на заняття зі свого уроку, згідно навчального плану. За чинним законодавством постановою №957 корекційно-розвиткові заняття не повинні проводитися за рахунок годин навчального плану, тобто замість основних уроків. Згідно з постановою №957 корекційно-розвиткові заняття мають проводитися в позаурочний час. Допускається лише, якщо дитина за станом здоров`я або через особливості розвитку не вивчає певний предмет згідно індивідуальної програми розвитку. Директор порушила постанову №957, склавши позивачу розклад корекційно-розвиткових занять, який накладається на навчальні предмети учнів з ООП. Розклад корекційних занять узгоджується з розкладом класу, але не може призводити до пропуску навчальних годин. Заняття повинні проводитися у позаурочний час, згідно порядку організації інклюзивного навчання у закладах загальної середньої освіти, постанова Кабінету Міністрів України від 15 вересня 21-го року № 957. Згідно листа МОН № 1/11 47 9 -23 від 31.08.23 «Про організацію навчання осіб з ООП» наголошує: корекційно-розвиткові заняття є доповненням до освітньої програми, а не її заміною, вилучення дитини з уроків призводить до невиконання нею навчального плану, за що відповідальність несе керівник закладу. Стосовно наказу №100 від 28.08.23, звертає увагу, що Згідно цього Положення відповідачі вважають, що контроль за дотриманням доброчесності, достовірності обліку та фактичним наданням освітніх послуг не здійснюється директором, а реалізується через спеціально створений колегіальний орган комісією з питань академічної доброчесності та етики педагогічних працівників. Ситуація, коли директор підписала акти за дев`ять місяців без заперечень, а тепер відмовляється платити, посилаючись на відсутність контролю та академічну доброчесність - це справа уникнути фінансової відповідальності. Створення комісії щодо звірки актів у травні для перевірки робіт, які приймалися щомісяця з вересня 2024 року по травень 2025 року є юридично нікчемними. Якщо директор підписувала акти дев`ять місяців поспіль, вона за законом підтверджувала, що контроль здійснюється і претензій не було. Саме позиція переписати акти на меншу кількість є доказом того, що робота визнається виконаною, а конфлікт стосується лише небажання платити повну суму. Брак субвенції не є підставою для звільнення від оплати за договором ЦПХ. Згідно з господарським та цивільним кодексом, підписання акту без зауважень свідчить про те, що замовник прийняв послуги. Якщо директор підписувала акти дев`ять місяців поспіль, вона підтверджувала виконання робіт щомісяця. Якщо директор говорить: «я підписувала, але не знала» - це неналежне виконання посадових обов`язків. Створення комісії з підлеглих (економіст, бухгалтер, заступник) – підтвердження штучності її висновків. Позивачу ОСОБА_1 та корекційним педагогам давали вказівку переписати акти за весь навчальний рік. Вимога переписати акти заднім числом – це тиск. Зміна цих прийнятих директором документів заднім числом – це службове підроблення. Способи переписати акти даною вказівкою – це спроба втягнути позивача у фальсифікацію документів, щоб прикрити фінансові прорахунки закладу. Якщо коштів субвенції за постановою КМУ №88 не вистачало через помилку в розрахунках директора – це не анульовує потребу дітей у корекційно-розвиткових заняттях. Стаття 25 Закону «Про освіту» говорить: засновник зобов`язаний забезпечити фінансування закладу. Якщо директор «прогавила» запит на кошти, сільська рада все одно несе субсидіарну відповідальність за борги свого закладу перед працівниками або виконавцями. Директор діяла в межах повноважень, підписуючи акти і укладавши договір (стаття 26 закон України «Про освіту»). Згідно зі статтею 239 ЦКУ, правочин вчинений представником (директором) створює обов`язки для особи, яку він представляє (ліцею). Те, що комісія у Протоколі №1 визнали договір та акти недійсними – це перевищення повноважень. В Україні діє принцип, що визнати договір недійсним може тільки суд. ОСОБА_1 проводила заняття згідно складеного директором розкладу корекційно-розвиткових занять, заповнювала журнали корекційно-розвиткових занять з дітьми з ООП, де вчителі-предметники чи асистенти ставили підпис за кожне проведене заняття. Також в кінці місяця подавала акти виконаних робіт. Директор їх приймала без заперечень та зауважень дев`ять місяців поспіль. Якщо зараз Центр хоче назвати договір недійсним, вони фактично визнають, що директор дев`ять місяців займалася службовим підробленням. На даний час директора непритягнуто до кримінальної відповідальності за підписання недійсних актів, то це означає, що акти є дійсними, а послуги – наданими. Надання корекційно-розвиткових послуг дітям з ООП – це прямий обов`язок держави. Договір не може бути недійсним тільки тому, що директор забула подати прорахунки коштів. Це адміністративне порушення директора. Примус до переписування актів – це єдиний спосіб довести недобросовісну поведінку замовника. Збори – це публічна діяльність посадових осіб чи особи. Щодо наданих позивачем аудіозаписів, як доказ в даній справі, може пояснити наступне. Згідно зі статтею 21 закону «Про інформацію» до інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені відомості про незаконні дії посадових осіб або факти порушення прав людини. Заступник директора на зборах виступила як представник влади, а не як приватна особа, тому її промова не є конфіденційною. Право на самозахист своїх прав передбачено статтею 19 цивільного кодексу України. Фіксація вимоги підробити документи є законним способом самозахисту від неправдивих вимог адміністрації. Заступник каже: «50 годин на всіх п`ятьох розділити, а як ділити Бецковська не пояснила». Це доводить, що 50 годин – це цифра вигадана, тому що корекційно-розвиткові заняття проводяться з конкретними дітьми згідно з їхніми ІПР. Неможливо просто поділити години між педагогами. Це підтверджує, що адміністрація намагалася не облікувати роботу, а просто штучно підігнати звітність під залишок коштів. Цей запис підтверджує добросовісну роботу ОСОБА_1 , а саме: вона відмовилася брати участь у махінаціях із бюджетними коштами, за що тепер отримує помсту. Бужанська сільська рада та її голова ОСОБА_11 не мають законних повноважень визначати або змінювати кількість корекційних годин для дітей з особливими освітніми потребами. Сільська рада втрутилася в освітній та реабілітаційний процес, що є грубим порушенням компетенції. Аргумент про «відсутність коштів» не має юридичної сили, оскільки засновник (сільрада) за законом зобов`язаний забезпечити повне виконання ІПР. Якщо субвенції недостатньо, рада зобов`язана дофінансувати ці послуги з місцевого бюджету, а не скасовувати їх. Скорочення годин з 31 до 19 для 15-ти дітей – це звуження змісту та обсягу існуючих прав, що заборонено ст. 22 Конституції України. Це пряма дискримінація дітей за ознакою стану здоров`я, що позбавляє їх можливості отримати повну освіту нарівні з іншими.
У судовому засіданні позивач (за первісним позовом) ОСОБА_1 повністю підтримала свої позовні вимоги, оскільки працюючи практичним психологом добросовісно виконувала свої обов`язки в повній мірі. Згідно цивільно-правового договору вона, як виконавець, відпрацювала свої години, які правдиво підтверджуються актами виконаних робіт, відповідно засвідченими підписами асистента вчителя або вчителя- предметника. Змушена була працювати понад норму, відповідно до графіка, який затвердила директор, яка неодноразово наголошувала, що всі заняття мають бути проведені відповідно до затвердженого графіка. У випадку відсутності учня у школі, чи через інші обставини, коли урок за графіком проведений не був, то вона відпрацьовувала цей урок в інший час, в тому числі дистанційно. Всі заняття фіксувалися у спеціальному журналі, який вона вела, та у якому під підпис педагога-асистента відмічалися взяття нею дитини на заняття. Через відсутність фінансування кошти за надані послуги вона не отримала. Заперечує результати звірки її роботи за цивільно-правовими угодами, яку було проведено дирекцією школи, коли стало зрозуміло, що фінансування з боку держави на корекційно-розвиткові заняття не надійде, оскільки за основу взяті недостовірні та хибні дані. Зокрема, явку учнів в школу комісія встановлювала на основі журналу медичної сестри, тоді як обов`язок контролювати відвідування школи учнями лежить на класному керівнику. Дані медичної сестри є неточними, так як фіксувалися по першому уроку, а учень міг прийти до школи пізніше. Також цією перевіркою зовсім не взято уваги, що у випадку відсутності дитини в школі, вона проводила заняття з цією дитиною в інший день. Крім цього, у матеріалах звірки відображено учня ОСОБА_12 про відвідування ним ліцею у вересні-жовтні 2024 року, тоді як він зарахований до ліцею лише в листопаді. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості згідно актів виконаних робіт, суму санкцій за несвоєчасну виплату, а також судові витрати. Крім цього, просить відмовити в зустрічному позові в повному обсязі. Просить позов задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача (за первісним позовом) – адвокат Бабенко Руслан Володимирович у судовому засіданні просив суд первісний позов задовольнити в повному обсязі та відмовити в зустрічному позові.
Представник відповідачів (за первісним позовом) – адвокат Олійник Наталія Олександрівна в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача за первісним позовом, оскільки за результатами звірки актів проведення розвитково-корекційних занять виявлені значні розбіжності. Крім того, не доведено належними та допустимими доказами проведення дистанційних занять, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо права взагалі проводити розвитково-корекційні заняття в дистанційній формі навчання. Також зазначила, що незважаючи на здійснену часткову оплату послуг, позивач не уточнила позовні вимоги та просить суд повторно стягнути бюджетні кошти, які вже їй виплачені. Саме з метою захисту бюджетних коштів відповідачі змушені були звернутися до суду з зустрічним позовом. Просить суд у задоволенні первісного позову відмовити повністю, зустрічний позов задовольнити та вирішити питання розподілу судових витрат.
Представник третьої особи Стадник Валентина Володимирівна повністю підтримала представника відповідачів та звернула увагу суду на те, що вони бюджетна установа, яка діє в межах кошторису та згідно чинного законодавства. Просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та стягнути з ОСОБА_1 надміру сплачені кошти. 
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила, що вона з вересня 2024 року працювала логопедом в Бужанському ліцеї та надавала послуги корекційно-розвиткових занятьвідповідно до цивільно-правового договору. В кінці кожного місяця подавала акти виконаних робіт, але оплату не отримала за період з вересня 2024 року по травень 2025 року. Двічі свідок зверталася до бухгалтерії щодо роз`яснення та видачі розрахункових листів, проте відповіді жодного разу не отримала. Крім того, ОСОБА_13 неодноразово зверталася до дирекції ліцею з проханням забезпечити її папером та іншими необхідними для робити матеріалами, однак їй було відмовлено. Зі сторони директора Німець Л.І. постійно отримувала вказівки щодо проведення занять та обіцянки з приводу виплати заборгованості, оскільки мала надійти субвенція, яка виділялась саме для дітей з ООП. У квітні 2025 року в ліцеї проводилась звірка актів виконаних робіт, але свідок їх не підписала, оскільки кількість годин не відповідала реально проведеним заняттям, тобто години були значно «врізані». Зауважень щодо її роботи ніколи не було, акти перевірялись та підписувались директором ліцею. Іноді були уточнюючі запитання щодо перенесень занять через відсутність дитини у зв`язку з хворобою, але години завжди вичитувались та програму наздоганяли. Наразі існує непогашена заборгованість за цивільно-правовим договором.
Свідок  ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона працює начальником фінансово-господарського відділу Бужанської сільської ради. 17.03.2025 отримала лист від Центру освіти про наявність заборгованості по оплаті корекційних годин, але сума інша, ніж зазначає позивач. Даний лист був розглянутий депутатами сільської ради на сесії 21.04.2025 та потреба в коштах згідно листа була закрита в повному обсязі. Свідок листом від 01.05.2025 надала відповідь сільському голові та директору Центру, в якому здійснено аналіз з 2022 року по 2024 рік, а саме було зазначено скільки в бюджеті було передбачено та виплачено на корекційні години, а також детально було розписано про залишки коштів, які повернулися до державного бюджету. Про те, що коштів не вистачає на проведення корекційних годин, їй стало відомо лише в березні 2025 року. Станом на 01.01.2025 та 01.04.2025 заборгованість не була зареєстрована в казначействі, а тому ті періоди не бралися до уваги. Кошти на корекційні заняття на 2024-2025 навчальний рік були передбачені лише з державного бюджету, приблизно в сумі 76000 гривень, а з місцевого бюджету кошти не виділялись.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомила, що вона працює асистентом вчителя в Бужанському ліцеї з учнем ОСОБА_16 , який має складний п`ятий ступінь, а тому багато часу вона приділяє цій дитині. Назар дуже любить корекційно-розвиткові заняття, які проводились згідно графіка, йшов на них з великим задоволенням. Також дуже раділа позитивній динаміці мама ОСОБА_17 , його прогресивним змінам після корекційно-розвиткових занять. Були випадки, коли свідок разом з ОСОБА_17 їздили в селище Лисянка в реабілітаційний центр, оскільки він зарахований як дитина з інвалідністю, а після обіду проводились корекційно-розвиткові заняття з ОСОБА_1 , які зафіксовані в журналі корекційно-розвиткової роботи під підпис свідка.
Свідок    ОСОБА_18  в судовому засіданні пояснив суду, що він працює вчителем фізкультури та є головою профспілкового комітету Бужанського ліцею. Йому відомо, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_13 були укладені цивільно-правові договори по роботі з дітками з ООП і наразі їм не виплачена винагорода за проведену роботу. З цього приводу до нього листом звернулися вищезазначені колеги, відповідно він написав листа в Черкаську обласну організацію профспілки, та йому дали відповідь, щоб він розібрався на місці. Згодом він листом звернувся до сільського голови з даного приводу задля захисту прав ОСОБА_1 та ОСОБА_13 , на що отримав відповідь від ОСОБА_19 , що вона не вбачає порушень, а тому зазначені працівники мають право звернутися з позовом до суду. Неодноразово ОСОБА_18 був свідком того, що ОСОБА_1 забирала з його уроків та уроків іншого вчителя фізкультури дітей на розвиткові заняття поза графіком, для відпрацювання пропущених годин, після чого відповідно вчителі фізкультури в журналі засвідчували підписом проведення занять. Також може сказати, що ОСОБА_20 користувалася повагою та авторитетом серед колег та учнів ліцею.
Свідок  ОСОБА_21  в судовому засіданні пояснила, що вона є мамою учня 7-А класу ОСОБА_22 , якому психолог ОСОБА_1 дві години в тиждень проводила корекційно-розвиткові заняття. Іноді проводили уроки дистанційно з телефону свідка, оскільки на той час в сина телефон не працював. Також ОСОБА_21 , повідомила, що була дуже задоволена наданими послугами ОСОБА_1 , оскільки заняття давали позитивний результат. Мама давала дозвіл на проведення корекційно-розвиткових занять, в тому числі й дистанційних. ОСОБА_20 заздалегідь телефонувала та домовлялася з мамою про час проведення занять. На даний час скоротили корекційно-розвиткові заняття до однієї години в місяць.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 повідомила, що працює педагогом-організатором в ОЗЗСО Бужанського ліцею Бужанської сільської ради. Їй відомо, що були заведені журнали реєстрації корекційно-розвиткових занять в кожного вчителя, який проводив ці заняття з дітками з ООП, в яких фіксували проведені заняття. Це був журнал внутрішнього контролю, в якому підписом вчителя-предметника або асистентом вчителя, в якого забирали учнів з уроку, засвідчувалося проведення занять. Від заступника директора ОСОБА_6 була вказівка щодо проведення занять поза розкладом в інший день (в разі відсутності учня), щоб були вичитані години та програма надана в повному обсязі. Неодноразово практичний психолог ОСОБА_1 залишалася після робочого часу в школі, працюючи над організаційно-методичною та іншою роботою, а також підготовкою видаткового матеріалу для занять. На думку свідка, ОСОБА_20 відповідально та в шаленому темпі виконувала свою роботу. Недостатнє фінансування з державного бюджету на потреби дітей з ООП наразі по всій Україні, але інші громади вирішують це питання дофінансуванням з місцевого бюджету.
Свідок  ОСОБА_24  в судовому засіданні повідомила, що вона працює асистентом вчителя в Бужанському ліцеї. В її класі є двоє дітей, які навчаються на інклюзивній формі навчання. Практичний психолог ОСОБА_1 проводила одну годину індивідуальних занять на тиждень в кожної дитини. Заняття проводились згідно розкладу, але були непоодинокі випадки, коли ОСОБА_20 брала дві дитини одночасно і проводила групове заняття з дітками різного віку. Коли була повітряна тривога, підпис в журналі асистент вчителя поставила, а заняття не проводилось, оскільки дитина йшла в укриття. Були випадки, коли практичний психолог працювала з дітками цілий урок та поза розкладом.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 повідомила, що працює вчителем німецької мови в Бужанському ліцеї. Може підтвердити, що ОСОБА_20 забирала під час уроків дітей з ООП для проведення розвитково-корекційних занять, один раз підписувалася в журналі. В кінці квітня 2025 року був випадок, коли ОСОБА_1 забирала одночасно двох хлопчиків 9-Б класу для проведення занять, але оскільки була повітряна тривога, заняття тривало менше 13 хвилин. Проте після уроку, ОСОБА_20 прийшла з журналом та попросила свідка підтвердити підписом проведення повних занять за двох дітей.
Заслухавши сторони та свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 вересня 2024 року між позивачем та опорним закладом загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області» в особі директора – Німець Л.І. було укладено Договір за № 2 на проведення/надання корекційно-розвиткових занять/послуг, за умовами якого виконавець зобов`язалась провести (надати) корекційно-розвиткові заняття з учнем (учнями), спрямовані на подолання певного порушення розвитку, в обсягах, визначених п. 1 Договору. Строк дії договору 28.06.2025.
Відповідно до пунктів 2, 3 вказаного Договору оплата за проведені (надані) виконавцем корекційно-розвиткові заняття (послуги) здійснюється замовником у розмірах, визначених у Порядку та умовах надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання державної підтримки особам з особливими освітніми потребами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 14 лютого 2017 року за №88. Замовник щомісяця здійснює оплату на підставі актів приймання проведених (наданих) корекційно-розвиткових занять (послуг), що підписані замовником і виконавцем.
Згідно актів приймання проведених (наданих) корекційно-розвиткових занять (послуг) до договору № 2 від 02 вересня 2024 року, сторони щомісячно підписували Акти приймання проведених (наданих) корекційно-розвиткових занять (послуг), з зазначенням суми коштів, які підлягали сплаті позивачу, а саме:
- Акт приймання проведених (наданих) корекційно-розвиткових занять (послуг) від 30 вересня 2024 р. за період з 02.09.2024 по 30.09.2024 в об`ємі 112 годин на загальну суму 14595,84 грн.
- Акт приймання проведених (наданих) корекційно-розвиткових занять (послуг) від 01.11.2024 р. за період з 01.10.2024 по 31.10.2024 в об`ємі 132 години на загальну суму 17202, 24 коп. 
- Акт приймання проведених (наданих) корекційно-розвиткових занять (послуг) від 29.11.2024 р. за період з 01.11.2024 по 30.11.2024 в об`ємі 118 години на загальну суму 15377,76 грн.
- Акт приймання проведених (наданих) корекційно-розвиткових занять (послуг) від 20.12.2024 р. за період з 02.12.2024 по 20.12.2024 в об`ємі 93 години на загальну суму 12919,76 грн.
- Акт приймання проведених (наданих) корекційно-розвиткових занять (послуг) від 31.01.2025 р. за період з 20.01.2025 по 31.01.2025 в об`ємі 62 години на загальну суму 8079,84 грн.
- Акт приймання проведених (наданих) корекційно-розвиткових занять (послуг) від 28.02.2025 р. за період з 03.02.2025 по 28.02.2025 в об`ємі 124 години на загальну суму 16159,68 грн.
- Акт приймання проведених (наданих) корекційно-розвиткових занять (послуг) від 31.03.2025 р. за період з 03.02.2025 по 28.02.2025 в об`ємі 101 година на загальну суму 13162,32 грн.
- Акт приймання проведених (наданих) корекційно-розвиткових занять (послуг) від 29.04.2025 р. за період з 01.04.2025 по 30.04.2025 в об`ємі 124 години на загальну суму 16159,68 грн.
- Акт приймання проведених (наданих) корекційно-розвиткових занять (послуг) від 15.05.2025 р. за період з 01.05.2025 по 14.05.2025 в об`ємі 44 годин на загальну суму 5734,08 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, сторонами підписано дев`ять актів та станом на 10 липня 2025 року заборгованість по виплаті за цивільно-правовими договором за проведення корекційно-розвиткових занять за період з вересня 2024 року по травень 2025 року становить 119391,20 грн. 
За даними довідки № 191/01-24 від 31 липня 2025 року, виданої в.о. директора Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області» ОСОБА_26 , ОСОБА_1 працює на посаді практичного психолога у ОЗЗСО «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області», форма працевлаштування – «основна», за період з вересня 2024 року по травень 2025 року загальна сума доходу становить 130728,01 грн.
Як вбачається з довідки про доходи №190/01-24 від 31 липня 2025 року, виданої в.о. директора Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області» ОСОБА_26 , ОСОБА_1 працює на посаді практичного психолога у ОЗЗСО «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області», форма працевлаштування – «інше», за період з вересня 2024 року по травень 2025 року загальна сума доходу становить 41003,43 грн.
Таким чином, позивач (за первісним позовом) ОСОБА_1 належним чином та у повному обсязі виконала свої зобов`язання за договором на проведення/надання корекційно-розвиткових занять/послуг, а відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, лише частково оплатив послуги в розмірі 41003,43 грн.
Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному зв`язку регулюються наступними вимогами закону.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Передбачено ст.628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно з положеннями ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.
За змістом статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Щодо стягнення заборгованості перед позивачем (за первісним позовом) за цивільно-правовим договором суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до статей 525, 526ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зазначені у вказаній статті.
Положеннями частини першої-другої статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до абзацу 4 пункту 6 Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання державної підтримки особам з особливими освітніми проблемами (далі - Порядок) оплата праці зазначених фахівців за проведення (надання) додаткових психолого-педагогічних і корекційно-розвиткових занять (послуг) здійснюється за ставками погодинної оплати праці працівників усіх галузей економіки за проведення навчальних занять у розмірах, передбачених для доцента або кандидата наук, які проводять навчальні заняття з учнями шкіл, установленими в додатку 5 до Постанови КМУ від 30 серпня 2002 року за № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», підвищеними на 20 відсотків за роботу з особами з особливими освітніми потребами.
Розпорядниками субвенції за місцевими бюджетами, згідно з Порядком, є структурні підрозділи з питань освіти і науки місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, які визначаються рішенням відповідної місцевої ради про такий бюджет згідно із законодавством.
Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування як підставу для невиконання обов`язку з оплати наданих позивачем корекційно-розвиткових послуг.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а відповідно до статті 530 цього Кодексу — у встановлений зобов`язанням строк.
За змістом статті 901 ЦК України за договором про надання послуг виконавець зобов`язується надати замовникові послугу, а замовник — оплатити її, якщо інше не встановлено договором.
Судом установлено, що позивач на виконання умов укладеного між сторонами договору фактично провів корекційно-розвиткові заняття. Факт їх надання підтверджується актами наданих послуг, у яких визначено вид, обсяг та вартість наданих послуг. Відповідач зазначені акти прийняв.
Таким чином, із моменту належного виконання позивачем свого обов`язку з надання послуг у відповідача виник обов`язок здійснити їх оплату відповідно до умов договору.
Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування не спростовує встановленого судом факту виникнення та існування грошового зобов`язання.
Суд ураховує, що відповідно до статті 23 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються за наявності відповідного бюджетного призначення, а статтею 48 цього Кодексу передбачено особливості взяття бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів. Водночас наведені норми регулюють бюджетні правовідносини та визначають порядок планування, взяття та виконання бюджетних зобов`язань розпорядником бюджетних коштів, але самі по собі не припиняють та не анулюють цивільного зобов`язання, яке виникло між сторонами внаслідок укладення договору та фактичного надання послуг.
Бюджетний кодекс України визначає бюджетне асигнування як повноваження розпорядника бюджетних коштів на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, а бюджетне зобов`язання — як зобов`язання, що виникає відповідно до бюджетного асигнування. При цьому стаття 49 Бюджетного кодексу України передбачає, що після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання розпорядник бюджетних коштів приймає рішення про їх оплату та надає доручення органу Казначейства на здійснення платежу.
Отже, бюджетне законодавство визначає механізм фінансування та проведення платежів бюджетною установою, однак не може бути витлумачене як таке, що надає відповідачу право безстроково не виконувати взяті на себе договірні обов`язки перед контрагентом, який належним чином виконав свої зобов`язання.
Зазначений підхід відповідає усталеній практиці Верховного Суду.
Так, у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі № 908/1076/17, від 27 березня 2018 року у справах № 925/246/17 та № 925/974/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 911/4249/16, від 07 листопада 2019 року у справі № 916/1345/18, від 30 березня 2020 року у справі № 910/3011/19, від 12 березня 2024 року у справі № 910/5174/23 та в інших судових рішеннях сформульовано правовий висновок про те, що відсутність бюджетного фінансування, бюджетних коштів чи асигнувань не звільняє боржника від виконання вже існуючого договірного зобов`язання. Така правова позиція підтверджувалася Верховним Судом і в постановах 2025–2026 років.
Судом встановлено, що відповідачами (за первісним позовом) зобов`язання за вказаними вище цивільно-правовим договором про надання послуг не виконані, а тому позовна вимога про стягнення заборгованості за ним підлягає задоволенню.
На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач за первісним позовом, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог за первісним позовом щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з виплати за цивільно-правовим договором №2 від 02.09.2024 за проведення корекційно-розвиткових занять в розмірі 119391,20 грн, 3% річних в розмірі 2614,79 грн та інфляційне збільшення в сумі 7286,61 грн. 
Доводи представника позивача за зустрічним позовом адвоката Олійник Н.О. щодо безпідставно набутих коштів в розмірі 41003,43 грн, суд вважає необґрунтованими, оскільки дане твердження не підтверджено жодними допустимими та достатніми доказами.
Оцінюючи результати перевірки роботи логопеда з учнями закладу освіти, оформлені протоколом №2 засідання робочої комісії щодо звірки проведених корекційно-розвиткових та психолого-педагогічних годин за 2024-2025 навчальний рік від 03 червня 2025 року, суд не може покласти їх в основу висновків у цій справі, оскільки встановлено, що висновки комісії ґрунтуються на неповних, неточних та в окремих випадках фактично недостовірних вихідних даних.
Так, одним із критеріїв, на підставі якого комісією зроблено висновки щодо неналежного проведення психологом ОСОБА_1 занять з учнями, були відомості про відвідування учнями школи. Водночас, як встановлено судом, зазначені відомості комісія отримала з журналу медичної сестри, у якому фіксувалася присутність учнів у школі станом на час перевірки їх на першому уроці.
Разом із тим, сам по собі запис медичної сестри про відсутність учня на першому уроці не свідчить про відсутність такого учня у школі протягом усього навчального дня. Учень міг прибути до школи після початку першого уроку з об`єктивних чи інших причин, а тому відомості журналу медичної сестри не можуть ототожнюватися з достовірними даними про фактичне відвідування учнем школи протягом усього дня.
При цьому судом встановлено, що відповідно до розпорядження директора закладу освіти Німець Л.І., що відображений у додатку 7 до наказу по ліцею від 29.08.2024 №120 контроль за відвідуванням учнями занять покладено на класних керівників. Отже, саме інформація класного керівника, який здійснює безпосередній контроль за відвідуванням учнями навчальних занять, мала бути належним чином перевірена та співставлена комісією з іншими доказами перед формуванням висновків щодо проведення психологом занять.
Комісією ж таких обставин належним чином не з`ясовано, а відомості журналу медичної сестри фактично були використані як безумовне підтвердження відсутності учнів у ліцеї протягом відповідного дня. За таких обставин покладення зазначених записів в основу висновку про непроведення психолом ОСОБА_1 занять не відповідає фактичним обставинам та не забезпечує достовірності результатів перевірки.
Суд також бере до уваги, що комісією під час звірки фактично не враховано особливості організації роботи психолога та порядок надолуження пропущених занять. Як встановлено під час судового розгляду, у випадках, коли учень був відсутній у ліцеї в день, на який було заплановано з ним заняття, таке заняття не вважалося остаточно пропущеним, а проводилося з учнем в інший день. Зазначені обставини підтверджені допитаними судом свідками, які безпосередньо були обізнані з організацією проведення таких занять. Крім того, в телефонній розмові між директором ліцею ОСОБА_9 та психологом ліцею ОСОБА_1 , запис якої долучений до матеріалів справи, директор визнавала фактичне проведення занять з учнями ліцею, які відображені у актах виконаних робіт.
Отже, сам факт відсутності учня у школі в конкретний день не може автоматично свідчити про невиконання психологом своїх професійних обов`язків або про непроведення відповідного заняття, оскільки пропущене заняття могло бути проведене в інший день. Для достовірного встановлення факту неналежного виконання психологом своїх обов`язків комісія мала перевірити не лише відповідність дати проведення заняття даті перебування учня у школі, а й можливість та фактичність проведення такого заняття в інший день.
Однак таких обставин комісією не досліджено, а пояснення щодо надолуження пропущених занять та відомості осіб, які могли підтвердити проведення таких занять, належним чином не перевірено та не відображено в матеріалах звірки.
Таким чином, результати перевірки не можуть розглядатися судом як належне та достовірне підтвердження неналежного виконання позивачем своїх трудових обов`язків. Висновки комісії зроблені на підставі інформації, яка не відображає фактичного відвідування учнями школи протягом усього навчального дня, без урахування визначеного директором порядку контролю за відвідуванням учнів, а також не враховують можливість та фактичне проведення пропущених занять в інші дні.
Крім того, судом встановлено обставину, яка безпосередньо ставить під сумнів достовірність даних, покладених комісією в основу звірки. Зокрема, в матеріалах перевірки зазначено про проведення психологом занять з учнем ОСОБА_27 у вересні та жовтні 2024 року, тоді як ця дитина ще не була учнем відповідного закладу освіти в цей період. Відповідно до наказу по ліцею №174 від 30.10.2024 навчання цієї дитини в ліцеї розпочалося лише з 01.11.2024. Таким чином, зазначення комісією проведення або непроведення занять з цією дитиною у відповідний період об`єктивно не могло бути здійснене на підставі фактичних даних про організацію роботи психолога саме з учнями цього закладу. Наявність такої помилки свідчить про неналежну перевірку комісією вихідних даних та ставить під обґрунтований сумнів достовірність інших відомостей, наведених в матеріалах перевірки.
За таких обставин суд доходить висновку, що матеріали звірки та викладені в них результати не відповідають критеріям повноти, об`єктивності та достовірності, а тому не можуть бути покладені в основу висновку про неналежне виконання психологом своїх трудових обов`язків.
Суд також відхиляє доводи сторони відповідача про те, що позивачу фактично здійснювалася подвійна оплата праці за виконання одних і тих самих трудових обов`язків, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із опорним закладом загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області» за основним місцем роботи на посаді практичного психолога. Водночас, психолого-педагогічні послуги дітям з особливими освітніми потребами надавалися нею на підставі окремої цивільно-правової угоди.
Сам по собі факт укладення із працівником цивільно-правової угоди тим самим закладом освіти, у якому він працює за основним місцем роботи, не свідчить про подвійне фінансування однієї і тієї ж роботи. Для висновку про подвійну оплату відповідач мав довести, що роботи (послуги), за які позивачу здійснювалася оплата за цивільно-правовою угодою, за своїм змістом, обсягом, колом отримувачів та часом виконання повністю охоплювалися її посадовими обов`язками як практичного психолога та вже були оплачені в межах заробітної плати за основним місцем роботи.
Проте, таких доказів відповідачем суду не надано.
Навпаки, з умов Договору про проведення (надання) корекційно-розвиткових занять (послуг) під №2 від 02.09.2024 вбачається, що його предметом було надання корекційно-розвиткових послуг конкретним дітям з особливими освітніми потребами, тобто виконання визначеного обсягу спеціальних послуг, що здійснювалися в рамках реалізації індивідуальних програм розвитку таких дітей та фінансувалися за відповідним цільовим напрямом.
При цьому відповідачами не доведено, що зазначені корекційно-розвиткові послуги входили до фактичного обсягу роботи позивача, за який їй нараховувалася заробітна плата за основним місцем роботи, або що виконання цих послуг здійснювалося за рахунок робочого часу, за який позивач уже отримувала заробітну плату.
Суд також враховує, що трудові та цивільно-правові відносини мають різну правову природу. За трудовим договором працівник виконує визначену трудову функцію, підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку та отримує заробітну плату. Натомість цивільно-правова угода передбачає виконання конкретної роботи або надання визначеної послуги на погоджених сторонами умовах та оплату результату такої роботи (послуги).
Отже, для встановлення факту подвійної оплати недостатньо посилання лише на те, що виконавець цивільно-правової угоди одночасно є працівником цього ж закладу освіти. Необхідним є встановлення тотожності трудової функції та послуг, оплачених за цивільно-правовою угодою, а також фактичного дублювання їх виконання та оплати.
Таких обставин у ході розгляду справи судом не встановлено.
Суд відхиляє доводи відповідача і про часткову оплату вартості корекційно-розвиткових послуг, наданих позивачем на підставі цивільно-правового договору, оскільки надані на підтвердження таких доводів платіжні документи не дають можливості достовірно встановити, що зазначені у них грошові кошти були сплачені саме в рахунок виконання цього договору.
Судом встановлено, що на підтвердження виконання позивачем умов цивільно-правового договору сторонами складалися акти приймання-передачі наданих послуг, у яких зазначалися відповідний період, зміст наданих корекційно-розвиткових послуг та конкретний розмір винагороди, що підлягала сплаті позивачу.
Посилаючись на часткову оплату за цивільно-правовим договором, відповідач надав платіжні документи, у яких у призначенні платежу зазначено «заробітна плата». При цьому у зазначених платіжних документах відсутні посилання на цивільно-правовий договір, відповідний акт приймання-передачі наданих послуг, період надання корекційно-розвиткових послуг або інші відомості, які б дозволяли ідентифікувати відповідний платіж як оплату послуг за цим договором.
За таких обставин сам факт збігу або часткового збігу сум, зазначених в актах та платіжних документах, не є достатнім для висновку про те, що відповідний платіж здійснений саме в рахунок оплати послуг за цивільно-правовим договором. Для такого висновку необхідно встановити причинний та документально підтверджений зв`язок між конкретним актом приймання-передачі наданих послуг та конкретним платежем.
Суд бере до уваги, що у спірний період позивач одночасно перебувала із відповідачем у трудових відносинах за основним місцем роботи та отримувала заробітну плату. Отже, відповідач здійснював на користь позивача різні за своєю правовою природою виплати, які мали різні юридичні підстави: заробітну плату за трудовим договором та винагороду за цивільно-правовим договором.
За таких обставин зазначення у платіжному документі призначення платежу «заробітна плата» має істотне значення, оскільки безпосередньо вказує на підставу, яку платник визначив для відповідного перерахування коштів. При цьому відповідач, як особа, яка здійснювала відповідні платежі та вела їх бухгалтерський облік, мав можливість належним чином визначити призначення кожного платежу та документально відобразити його як оплату за цивільно-правовим договором. Більше того, відповідач проігнорував заяву позивача про видачу їй розрахункових листів, де б вона могла побачити призначення виплачених їй коштів.
Не надано також розрахунку, з якого було б видно, яку саме суму, що визначена відповідним актом, відповідач вважає погашеною конкретним платежем, а також не зазначено, яким чином здійснювалося зарахування відповідних коштів у рахунок оплати послуг за цивільно-правовим договором.
При цьому посилання відповідача лише на відповідність періодів, у яких складалися акти та здійснювалися платежі, не спростовує призначення платежу, визначеного у платіжних документах, та не підтверджує безумовно, що виплачені кошти були саме винагородою за цивільно-правовим договором. За наявності між сторонами одночасно трудових та цивільно-правових відносин одна лише часова близькість відповідного платежу до періоду надання послуг не є достатньою для його зарахування в рахунок оплати цих послуг.
Суд також враховує, що позивач заперечує факт отримання зазначених коштів як оплати за цивільно-правовим договором та стверджує, що вони були виплачені їй як заробітна плата за основним місцем роботи. Ці пояснення позивача узгоджуються із зазначеним відповідачем у платіжних документах призначенням платежу.
Таким чином, за результатами оцінки доказів у їх сукупності суд встановлює, що акти приймання-передачі наданих послуг підтверджують виникнення у відповідача обов`язку оплатити позивачу визначену в них вартість корекційно-розвиткових послуг, однак надані відповідачем платіжні документи не підтверджують виконання цього обов`язку повністю або частково.
Відповідачем не доведено, що кошти, зазначені у платіжних документах із призначенням «заробітна плата», були зараховані саме в рахунок погашення заборгованості за конкретними актами приймання-передачі наданих послуг.
За таких обставин суд не має достатніх правових та фактичних підстав для зміни призначення здійснених відповідачем платежів із «заробітної плати» на оплату послуг за цивільно-правовим договором лише на підставі припущення про те, що такі платежі могли стосуватися виконання цього договору.
Відповідно до загальних засад доказування кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Тому саме на відповідача, який посилається на часткове виконання свого грошового зобов`язання за цивільно-правовим договором, покладається обов`язок надати належні та достатні докази такого виконання.
Оскільки відповідач не довів належними та допустимими доказами, що конкретні платежі, зазначені у платіжних документах як «заробітна плата», були здійснені в рахунок оплати послуг за цивільно-правовим договором, суд не зараховує такі платежі в рахунок вартості корекційно-розвиткових послуг, визначеної актами приймання-передачі.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зустрічний позов Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про стягнення надміру сплачених коштів задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зустрічний позов Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про стягнення надміру сплачених коштів задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 142, 206, 223, 247, 258-268, 273, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до опорного закладу загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області», Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Бужанська сільська рада Звенигородського району Черкаської області про стягнення заборгованості за договором про надання послуг – задовольнити.
Стягнути з Центру фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області (ЄДРПОУ 42959110) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість з виплати за цивільно-правовим договором від 02.09.2024 р. №2 за проведення додаткових корекційно-розвиткових занять в розмірі 119391,20 грн (сто дев`ятнадцять тисяч триста дев`яносто одна гривня 20 копійок), 2614,79 грн (3% річних) (дві тисячі шістсот чотирнадцять гривень 79 копійок), 7286,61 грн (інфляційне збільшення) (сім тисяч двісті вісімдесят шість гривень 61 копійка).
У задоволенні зустрічного позову – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 31.08.2026.
Реквізити сторін: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Опорний заклад загальної середньої освіти «Бужанський ліцей Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області», код ЄДРПОУ: 33329755, місцезнаходження: вул. Базарна, 10 а с. Бужанка Звенигородського району Черкаської області.
Відповідач: Центр фінансово-господарського та навчального забезпечення закладів освіти Бужанської сільської ради, код ЄДРПОУ: 42959110, місцезнаходження: вул. Набережна, 15 с. Бужанка Звенигородського району Черкаської області.
Третя особа: Бужанська сільська рада Звенигородського району Черкаської області, код ЄДРПОУ: 34207547, місцезнаходження: вул. Центральна, 19 с. Бужанка Звенигородського району Черкаської області. 

Суддя Наталія БЕСАРАБ