Справа 682/2250/26
Провадження № 3/682/525/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2026 року м.Славута
Суддя Славутського міськрайонного суду Хмельницької області Матвєєва Н.В., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Андрієвського О.А., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, до адміністративної відповідальності протягом року притягувався за ч.1 ст.173-2 КУпАП,
- за ч.3 ст.173-2 КУпАП,
в с т а н о в и в :
З протоколу про адміністративне правопорушення серія ВБА № 139821 від 03.08.2026 року слідує, що 03.08.2026 року близько 16:00 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру (ображав словами нецензурної лайки та погрожував вчинити бійку), чим завдав шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , дані дії вчинив повторно протягом року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.173-2 КУпАП.
У судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що його дружина страждає на психічне захворювання, проживає в с. Перемишель, він тимчасово живе із матір`ю та здійснює за нею догляд. Враховуючи стан здоров`я дружини, він також приїздить до неї, готує їй їсти, прибирає та пере одяг. 03.08.2026 року він зателефонував до дружини, вона не відповідала, він злякався, що з нею могло щось статися, поїхав до неї, почав стукати у двері, вона не відчиняла, потім почав стукати у вікно, вона злякалася і почала лаятися на його адресу нецензурними словами. Він був знервований і розмовляв з нею на підвищених тонах, тоді вона викликала працівників поліції. Він пояснював працівникам поліції, що не вчиняв домашнього насильства відносно дружини, ситуація, що склалася пов`язана суто із її станом здоров`я та загостренням хвороби. Але працівники поліції не відібрали від нього пояснень та не врахували його заперечення під час складання протоколу. 
Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що страждає на психічне захворювання, тому боїться усіх шумів, постійно приймає заспокійливі ліки, антидепресанти, більшість часу спить, догляд за нею здійснює її чоловік ОСОБА_1 03.08.2026 року він їй зателефонував, але вона не чула дзвінка, через деякий час у вікно почали стукати, вона злякалася, наговорила чоловіку нецензурних слів та з переляку викликала працівників поліції. По прибуттю поліції вона пояснювала, що злякалася, не зрозуміла ситуацію, а тому викликала поліцію, заперечувала факт домашнього насильства зі сторони чоловіка по відношенню до неї. Але працівники поліції склали пояснення, які вона не читала, бо має поганий зір і змусили її підписати. Син на той час не був вдома, але коли приїхали працівники поліції він підписав пояснення, написані працівником поліції від його імені. Хоча він не був очевидцем конфлікту, бо перебував на роботі. 
Захисник - адвокат Андрієвський О.А. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП. В обґрунтування клопотання зазначив, що обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ст.173-2 КУпАП є діяння (будь – які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого) та причинний зв`язок між діянням та наслідками. Визначення психологічного насильства міститься в п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Натомість в даному випадку мала місце побутова сварка, конфлікт, викликаний психічним захворюванням потерпілої, яку ненавмисно налякав ОСОБА_1 , відтак в діях ОСОБА_1 відсутнє домашнє насильство психологічного характеру. 
З огляду на наведене, захисник вважає, що між сторонами виникла конфліктна ситуація на побутовому ґрунті створена потерпілою, але ніяк не домашнє насильство, тому є всі підстави для закриття провадження у справі.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, потерпілої, дослідивши матеріали справи, суддя прийшла до наступних висновків.
Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП, передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, -
Згідно ч. 3 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Об`єктом правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.
Суб`єкт даного правопорушення - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.
Отже, адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 КУпАП є правопорушенням з матеріальним складом.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП надані наступні докази :
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №139821 від 03.08.2026 року;
- рапорт помічника чергового ВнП №1 ШРУП ГУНП в Хмельницькій області від 03.08.2026 року;
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.08.2026 року;
- письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 03.08.2026 року;
- форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;
- копія постанови Славутського міськрайонного суду від 08.07.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
До протоколу про адміністративне правопорушення не долучені пояснення ОСОБА_1 , натомість у протоколі ОСОБА_1 зазначив, що не вчиняв домашнього насильства відносно дружини. 
Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вони спростовуються поясненнями потерпілої, наданими в суді та поясненнями ОСОБА_1 , а також медичною довідкою від 25.08.2026 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря психіатра з приводу змішаного тривожно - депресивного розладу. 
Таким чином матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а також не надано доказів настання для потерпілої шкідливих наслідків, спричинених в результаті психологічного насильства (як-то: дії кривдника викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи).
Суддя зауважує, що особливістю домашнього насильства є повна влада та контроль кривдника над жертвою насильства.
В той же час, конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що приводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони.
Насильство у родині будь-якого характеру відрізняється тим від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.
Органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надано доказів того, що ОСОБА_1 вчинив дії, які мають ознаки психологічного насильства, пов`язаного з дією на психіку потерпілої, у т.ч. переслідування, залякування, інші дії, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, та спричинення потерпілій емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або завдати шкоди їх психічному здоров`ю.
Суддя зазначає, що сукупність доказів, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не є достатньою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.173-2 КУпАП.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Будь-яке обвинувачення особи має бути конкретним, зрозумілим та підтверджено належними, достовірними та допустимими доказами.
Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 уповноважена особа не дотрималась вимог закону щодо необхідності встановлення ознак складу даних адміністративних правопорушень та не зібрала доказів на підтвердження наявності в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суддя наголошує, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-2 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП не доведений та не підтверджений належними і допустимими доказами, тобто його вина у вчиненні домашнього насильства щодо дружини не доведена «поза розумним сумнівом».
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КпАП України, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.
Керуючись ч.3 ст.173-2, п.1 ч.1 ст.247 КпАП, ст. 7, 36, 245, 251, 252, 255, 280, 283, 284 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-2 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Суддя Матвєєва Н.В.